Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
м. Вінниця
20 серпня 2026 р.  Справа № 120/15759/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Крапівницької Н.Л,, 
розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом: ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області
Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області 
про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення відповідача від 22.10.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком.
Ухвалою від 14.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Також даною ухвалою встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позов.
Від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на позов, в якому представник заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що рішення за заявою позивача приймало ГУ ПФУ у Львівській області за принципом екстериторіальності, а не відповідач. Також зазначає, що на дату звернення позивач мав лише 21 рік 8 місяців 10 днів страхового стажу замість необхідних 32 років, оскільки до стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі через невідповідність імені в архівних документах паспортним даним та відсутність документів про перейменування. У зв`язку з недостатністю страхового стажу відмова у призначенні пенсії є правомірною, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надійшов відзив на позов. Відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що при вирішенні питання про призначення пенсії діяло відповідно до вимог Закону №1058 та Порядків №22-1 і №637. Відповідач вказує, що не зарахував до страхового стажу періоди роботи, підтверджені архівними довідками, оскільки ім`я позивача в них не відповідає паспортним даним, а документів про зміну імені не подано. У зв`язку з цим, страховий стаж позивача становить лише 21 рік 8 місяців 10 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, а тому, відмова у призначенні пенсії є законною, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
14.10.2025 позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з письмовою заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до вимог ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Подана заява була опрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області за принципом екстериторіальності, згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області 22.10.2025 прийняло рішення №025350014278, яким відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, посилаючись у рішенні на обставини, що страховий стаж становить 21 рік 08 місяців 10 днів, при необхідних 32 років. Так, до страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі з 1980 по 1983 та з 1986 по 2000 роки, оскільки згідно архівних довідок від 07.10.2025 №677, №678 ім`я заявника « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним (« ОСОБА_2 ») та відсутні довідка про перейменування.
Позивач, не погоджуючись із таким рішенням пенсійного органу, звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058).
Статтею 1 Закону №1058 встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Частиною другою статті 24 Закону №1058 передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною другою статті 24 Закону №1058 передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частина перша статті 26 Закону №1058 визначає, що право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, в період з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років. 
Отже, страховий стаж, набутий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.
До набрання чинності Законом №1058-IV стаж роботи для призначення пенсії регламентувався Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі Закон №1788-ХІІ).
Види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначені статтею 56 Закону №1788-XII.
Відповідно до абзацу першого статті 56 Закону №1788-ХІI до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно із пунктом «а» абзацу третього статті 56 Закону №1058-ІV до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно із пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п. 17 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.
Згідно із пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція № 58).
Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу й (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до пункту 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений Ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Згідно з пунктами 2.11. та 2.12. Інструкції, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки; Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа/ відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства! (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємству засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 58)
Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Наведене вище, узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 № 68/975/17.
Суд наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Так, трудова книжка позивача НОМЕР_1 заповнювалась 06.11.1983 р. на російській мові. На титульній сторінці трудової книжки зазначено на російській мові відомості про позивача, зокрема, прізвище « ОСОБА_3 », ім`я « ОСОБА_4 », по батькові « ОСОБА_5 », дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до паспортних даних позивача, прізвище позивача: ОСОБА_3 , ім`я: ОСОБА_2 , по батькові: ОСОБА_6 , народився позивач ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Д. Махаринці Козятинського району Вінницької області.
Як вбачається із записів №1- №2, що містяться в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 06.11.1983 р., в період з 15.08.1983 по 05.11.1983 позивач працював обліковцем тракторної бригади колгоспу «Дружба» с. Дубові Махаринці.
Згідно записів №4 - №6 (сторінки 6 -7 трудової книжки), позивач з 03.01.1986 р. по 30.06.2000 року працював обліковцем МТП та заправщиком в бригаді №1 в колгоспі «Дружба» с.Дубові Махаринці.
На сторінках 18-21 трудової книжки позивача міститься інформація про виконаний позивачем річний мінімум трудоднів під час роботи в колгоспі. Така ж інформація про кількість відпрацьованих днів за рік, згідно облікових книг трудового стажу та заробітку колгоспників колгоспу «Дружба» с.Дубові - Махаринці, підтверджується архівними довідками №677 та №678 від 07.10.2025 року, виданими на ім`я позивача КУ «Козятинський міський трудовий архів» Вінницької області.
Зазначені періоди трудової діяльності позивача в колгоспі «Дружба» з 1980 по 1983 та з 1986 по 2000 роки не зараховані до страхового стажу позивача, оскільки ім`я позивала зазначене у трудовій книжці на російській мові, та в архівних довідках « ОСОБА_2 » не співпадає з ім`ям позивача « ОСОБА_2 », яке зазначено в паспорті.
Крім того, спірний період трудового стажу позивача в колгоспі (з 1980 по 1983 та з 1986 по 2000 роки) підтверджується архівними довідками №677 та №678 від 07.10.2025 року, виданими на ім`я позивача КУ «Козятинський міський трудовий архів» Вінницької області. В зазначених довідках, також, вказано, що інших осіб з такими ж прізвищем ім`ям та по батькові не виявлено.
Зазначені довідки оформлені належним чином та містять підставу їх видачі: Книги обліку трудового стажу та заробітку колгоспників №5 та Книги обліку розрахунків по оплаті праці за 1999-2000 роки. Також, зазначені довідки відповідають вимогам Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993, №637.
Суд вважає надуманими і такими, що є проявом надмірного формалізму твердження відповідача про те, що зазначені в архівних довідках ім`я відрізняється від паспортних даних позивача.
Суд зазначає, що з наявних матеріалів справи та доданих позивачем до заяви про призначення пенсії документів, можливо ідентифікувати особу позивача. Ризик будь якої помилки державного та іншого органу має покладатися на саму державу та орган, і помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавлених осіб.
Суд не виключає того, що при заповненні довідки дійсно допущена описка у написанні імені позивача, що цілком ймовірно обумовлена орфографічною неточністю в написані його імені російською мовою. Однак, суд зауважує, що такий факт має бути належним чином підтверджений.
Разом з цим, слід зазначити, що у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було недостатньо, то територіальне управління Пенсійного фонду України мало всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини.
Також відповідачем в оскаржуваному рішенні вказано, що не враховано період роботи в колгоспі з 1980 по 1983 та з 1986 по 2000 згідно архівних довідок від 07.10.2025 №677, №678, оскільки відсутня довідка про перейменування, у відзиві ж Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області вказало, що це період також не зарахований, оскільки відсутня довідка про зміну імені.
Водночас, суд звертає увагу, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, і лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що відповідач обрав упереджений підхід при наданні оцінки архівних довідок позивача та протиправно і з надуманих підстав відмовив у зарахуванні позивачу страхового стажу роботи на підставі вищезазначених архівних довідок.
За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №025350014278 від 22.10.2025.
Щодо вимоги зобов`язального характеру, то суд зауважує наступне.
Відповідно до статті 26 Закону №1058-IV право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року, - не менше 32 років.
При цьому в оскаржуваному рішенні зазначено, що вік заявниці становить 60 років 00 днів 2 дні, а страховий стаж - 21 рік 08 місяці 10 днів.
При цьому в ході судового розгляду встановлено, що пенсійним органом безпідставно не зараховано до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 з 1980 по 1983 та з 1986 по 2000 відповідно до трудової книжки серії.
Таким чином, зарахувавши до страхового стажу позивача згадуваний вище періоди роботи, страхового стажу буде достатньо для призначення пенсії за віком, відповідно до ст.26 Закону № 1058-IV, а тому, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області суду слід зобов`язати призначити ОСОБА_1 пенсію за віком.
При цьом,у слід врахувати те, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Відтак, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачу пенсію з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто, з 23.09.2025 року.
Водночас відсутні підстави для зобов`язання призначити пенсію Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, адже права позивача порушено саме Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, у зв`язку з прийняттям рішення про відмову в призначенні пенсії, а тому, саме цей пенсійний орган має їх поновити.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частинами першою статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши доводи сторін, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити частково.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору в розмірі 1211,20 грн., адже, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок протиправних дій суб`єкта владних повноважень, в даному випадку, Головним управлінням Пенсійного фонд України в Львівській області, і спір по суті вирішено на користь позивача. 
Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відому у призначенні пенсії ОСОБА_1 №025350014278 від 22.10.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 з 23.09.2025 пенсію за віком, відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу періоди його роботи в колгоспі «Дружба» село Дубові-Махаринці, а саме: період з 1980 по 1983 роки та з 1986 по 2000 роки, на підставі відомостей, що містяться в Трудовій книжці серії НОМЕР_1 , від 06.11.1983 та архівних довідках №677, №678 від 07.10.2025.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, код ЄДРПОУ 13814885)
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 13322403)

Суддя Крапівницька Н. Л.
підпис 
Згідно з оригіналом Суддя 
Секретар: