Справа № 150/440/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2026 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,
за участю секретаря судового засідання Райковської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в смт. Томашпіль цивільну справу за позовною заявою представника позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» - Кукси Карини Олександрівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
24 липня 2026 року з Чернівецького районного суду Вінницької області за підсудністю в провадження судді Скаковської І.В. надійшла дана цивільна справа за позовом представника позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» - Кукси К.О. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 28 липня 2025 року між ТОВ «ФК «КРЕДІ ПЛЮС» та відповідачем укладено кредитний договір про споживчий кредит № 193910 на суму 10811,00 грн. у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
Відповідач самостійно перейшов на офіційний сайт товариства, де ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого відповідач добровільно заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання.
Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 984563b6. 
Заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.
Відразу після вчинених дій відповідача, 28 липня 2025 року ТОВ ТОВ «ФК «КРЕДІ ПЛЮС» перерахувало грошові кошти на його банківську карту № НОМЕР_1 що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця – ТОВ «ФК «КРЕДІ ПЛЮС».
Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі.
10 жовтня 2025 року ТОВ «ФК «КРЕДІ ПЛЮС» (Клієнт) та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (Фактор) уклали Договір факторингу № 10102025 відповідно до умов якого відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 4 від 06 січня 2026 року до Договору Факторингу 1 до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 20265,47 грн.
Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості відповідача, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором № 193910 від 28 липня 2025 року, становить – 20265,47 грн., яка складається з наступного: 10811,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 6753,47 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 601,00 грн. – заборгованість по комісії та 2100,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями. 
Позивач звертає увагу суду на те, що вимоги, щодо стягнення штрафних санкцій у межах даного позову не заявляються, у зв`язку з чим загальний розмір грошових вимог до стягнення з відповідача становить 18165,47 грн.
Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, він змушений з даним позовом звернутися до суду, яким просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 18165,47 грн. та понесені судові витрати по справі.
Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 30 липня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено право на подання відзиву на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Позивачу визначено право на подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву.
26 червня 2026 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він визнає позовні вимоги частково. Не заперечує факт отримання коштів за договором та визнає наявність заборгованості в межах фактично отриманої суми кредиту (тіла кредиту). Разом з тим, не погоджується із розміром заявленої до стягнення заборгованості, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності нарахування відсотків, комісій та інших платежів. Зазначає, що розрахунок заборгованості який подано самим кредитором не містить детального обгрунтування нарахування процентів та комісії та не підтверджує автоматично правильність такого розрахунку. Крім того, відповідач звертає увагу суду на недоведеність позивачем переходу права вимоги за кредитним договором та на те, що позивачем не надано оригіналів документів, які підтверджують фактичне перерахування йому кредитних коштів.
27 липня 2026 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він просить позов задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що комісія за надання кредиту була нарахована одноразово в момент видачі кредиту відповідно до умов договору та пов`язана безпосередньо з наданням кредитних коштів Позичальнику. Згідно умов укладеного договору Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно умов договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки визначені договором. Щодо неправомірності переходу прав вимоги за кредитним договором до нових кредиторів зазначає, що перехід права вимоги за кредитним договором відбувалося на підставі укладеного договору факторингу між первісним кредитором та позивачем відповідно до Реєстру прав вимоги до вказаного договору факторингу. Щодо розрахунків заборгованості за кредитним договором позивач зазначає, що вони є належними та повними доказами заборгованості відповідача, яка стягується та узгоджуються з витягами всіх Реєстрів прав вимоги до договору факторингу.
28 липня 2026 року від відповідача ОСОБА_1 надійло заперечення на відповідь на відзив, в якому він просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині про стягнення з нього відсотків, комісії та інших платежів за договором та просить зменшити суму витрат за надання правової допомоги. Звертає увагу суду на недоведеність позивачем належними та допустимими доказами фактично отриманих кредитних коштів та переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача за укладеним кредитним договором.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.
Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що 28 липня 2025 року між ТОВ «ФК «КРЕДІ ПЛЮС» та відповідачем укладено кредитний договір про споживчий кредит № 193910 на суму 10811,00 грн. у формі електронного документа з використанням електронного підпису.(а.с.23-27).
На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у сумі 8000,14 грн.(а.с.44-45).
Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 984563b6. 
Як встановлено з матеріалів справи на виконання умов кредитного договору № 193910 первісний кредитор 28 липня 2025 року ініціював переказ коштів у сумі 8000,14 грн. безготіковим зарахуванням на платіжну картку відповідача № 4102-32XX-XXXX-0330.(а.с.34).
10 жовтня 2025 року ТОВ «ФК «КРЕДІ ПЛЮС» (Клієнт) та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (Фактор) уклали Договір факторингу № 10102025 відповідно до умов якого відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.(а.с.46-48).
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 4 від 06 січня 2026 року до Договору Факторингу 1 до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 20265,47 грн.(а.с.7).
З виписки з особового рахунку за договором про споживчий кредит № 193910 від 28 липня 2025 року встановлено, що відповідач у порушення вимог кредитного договору не вносив, передбачених договором платежів у зв`язку з чим станом на 01 травня 2026 року, заборгованість за договором, становить 20265,47 грн., яка складається з наступного: 10811,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 6753,47 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 601,00 грн. – заборгованість по комісії та 2100,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями. 
Як встановлено з матеріалів позовної заяви Позивач звертає увагу суду на те, що вимоги, щодо стягнення штрафних санкцій у межах даного позову не заявляються, у зв`язку з чим загальний розмір грошових вимог до стягнення з відповідача становить 18165,47 грн.
Крім того, судом оглянуто надані АТ «Сенс Банк» письмові докази від 11 серпня 2026 року № 13802-БТ-32.3/2026, а саме інформацію відповідно до якої встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 , банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 на яку згідно виписки руху коштів по картці за період з 28 липня 2025 року по 02 серпня 2025 року було зараховано кредитні кошти в сумі 8000,14 грн.
На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погасив, що є порушенням законних прав та інтересів ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ».
Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір,укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, згідно ч. 2 цієї норми, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.
Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, які регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору.
Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
В даному випадку відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1 ст.207 ЦК). Відповідно до ч. 2 вказаної статті Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів, що відповідачеві ОСОБА_1 , були надані кредитні кошти на підставі укладеного кретиного договору в загальному розмірі 8000,14 грн., шляхом перерахування їх на банківську картку позичальника, якими відповідач користувався, однак, допустив неналежне виконання своїх обов`язків, порушив умови договору щодо повернення кредитодавцеві суми позики та відсотків за користування нею, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за договором № 193910 від 28 липня 2025 року у розмірі 18165,47 грн. з яких: 10811,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 6753,47 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом та 601,00 грн. – заборгованість за комісією.
Тому суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_1 , заборгованості в загальній сумі 18165,47 грн. за кредитним договором обґрунтованими та такими, що засновані на законі, оскільки позичальник не виконував умови договору та має заборгованість, тому повинен відповідати за порушення взятих на себе зобов`язань. З цих підстав суд не приймає до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та у заперечені на відповідь на відзив.
Також на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано, договір про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20 січня 2026 року, додаткову угоду № 25771526010 до Договору про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20 січня 2026 року, акт прийому передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги, де вартість наданих послуг адвоката становить 7000,00 грн., ордер на надання правової допомоги та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Частиною 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача, 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 7000,00 грн., є завищеною та належним чином не обґрунтованою, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат.
Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.
При цьому, вартість послуг з надання професійної правничої допомоги у вказаній справі є очевидно завищеною та такою, що не відповідає складності виконаних адвокатом робіт.
Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, заявленої у справі ціни позову та значення справи для сторін, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а отже вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 625 ЦПК України, ст. ст. 514, 526, 530, 610, 611, 625, 629, 1046, 1048, 1049, 1054, 1056-1, 1077, ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:
Позовну заяву представника позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» - Кукси Карини Олександрівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 43541163, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 34 оф. 333) заборгованість за кредитним договором № 193910 від 28 липня 2025 року у розмірі 18165,47 грн. з яких: 10811,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 6753,47 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом та 601,00 грн. – заборгованість за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 43541163, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 34 оф. 333) судовий збір в сумі 2662,40 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ 43541163, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 34 оф. 333) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: | | І. В.  Скаковська