П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/2201/26	

Перша інстанція: суддя Бутенко А.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді Терлецького Д.С., 
суддів Вербицької Н.В., Димерлія О.О., 
при секретарі Бродецькій Т.В.,
за участі – представника військової частини НОМЕР_1 Скрипки О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:
Рух справи
28.01.2026р. ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 або позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач), у якому просив:
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати у повному обсязі ОСОБА_1 за період з 01.01.2023р. – 31.12.2023р. (а саме за січень, липень, серпень, листопад, грудень), з 01.01.2024 – 31.12.2024р. (а саме за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, листопад, грудень), за період з 01.01.2025р. – 31.03.2025р. (а саме: за січень, лютий, червень, липень, серпень, вересень, жовтень) додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.22р. №168 (30 000 грн);
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 за період 08.01.2025 р. – 18.07.2025р. додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях (100 000 грн.) без утримання військового збору;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткові винагороди у розмірі 30000 грн за період з 01.01.2023р. – 31.12.2023р. (а саме за січень, липень, серпень, листопад, грудень), з 01.01.2024р. – 31.12.2024р. (а саме за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, листопад, грудень), за період з 01.01.2025р. – 31.03.2025р. (а саме: січень, лютий, червень, липень, серпень, вересень, жовтень), що не були нараховані та виплачені в установленому порядку;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду збільшену до 100 000 грн пропорційно перебуванню позивача у зонах виконання бойових завдань за період 08.01.2025 р. – 18.07.2025р.
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 . Однак всупереч покладеним на відповідача обов`язкам додаткова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.22р. №168, починаючи з березня 2022р. не була нарахована та виплачена у повному обсязі. ОСОБА_1 твердив, що неодноразово залучався до виконання бойових (спеціальних) завдань, проте відповідач не здійснював нарахування та виплату додаткової винагороди за відповідні періоди у повному обсязі.
Відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому заперечував проти її задоволення. Відповідач вказав, що виплата додаткової винагороди, передбаченої постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.22р. №168, військовослужбовцям органів Державної прикордонної служби України здійснюється пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби. 
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 02.04.2026 р. відмовив у задоволені позову ОСОБА_1 у повному обсязі. 
Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через порушення норм матеріального та процесуального права, неповноту встановлених обставин у справі, просить скасувати оскаржуване судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
П`ятий апеляційний адміністративний суд відкрив провадження у справі ухвалою від 06.05.2026 р.
П`ятий апеляційний адміністративний суд призначив справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження ухвалою від 15.05.2026 р.
П`ятий апеляційний адміністративний суд призначив справу до апеляційного розгляду в у відкритому судовому засіданні ухвалою від 17.06.2026 р.
П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 17.06.2026р. витребував у військової частини НОМЕР_1 інформацію: про розмір нарахованої та виплаченої позивачу за період з 01.01.2023р. по 18.07.2025р. додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; про залучення позивача до виконання бойових (спеціальних) завдань чи бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у складі військової частини НОМЕР_1 з відповідними підтверджуючими документами: за період з 01.01.2023р. по 18.07.2025р.; чи залучався позивач, у числі інших військовослужбовців до виконання бойових завдань у складі органів військового управління (штабів угруповань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави у період з 01.01.2023р. по 18.07.2025р.; які саме завдання, на підставі яких бойових наказів (розпоряджень) та за якою посадою виконував позивач у періоді з 01.01.2023 р. по 18.07.2025 р.; чи віднесена територія, де знаходився підрозділ, до якого був відряджений позивач, до переліку територій, на яких у вказаному періоді ведуться (велися) бойові (активні чи можливі) дії або тимчасово окупованих; чи включений підрозділ, до якого у спірному періоді був відряджений позивач, до складу органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, що визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України (пункт 11 Наказу № 392-АГ, пункт 8 Наказу № 628-АГ); чи свідчать виконувані позивачем завдання про «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії» у розумінні пунктів 2 Наказу № 392-АГ та Наказу № 628-АГ; чи складалися підрозділом, до якого був відряджений позивач у період, документи, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або заходах військовослужбовця, відповідно до пунктів 4, 5 Наказу № 392-АГ; якими документами підтверджуються викладені обставини.
23.06.2026р. відповідач надав архівні відомості про виплачене грошове забезпечення позивачу за 2023 -2025р.р. та витяг з журналу бойових дій.
10.07.2026р. відповідач надав додаткові пояснення, накази Головнокомандувача Збройних Сил України та накази по особовому складу військової частини НОМЕР_1 .

Обставини справи
ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України з 11.04.2022р. дотепер.
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 13.02.2023р. №67-BB, солдата ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії-водія вогневого відділення мінометної застави прикордонної комендатури швидкого реагування, відряджено до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ), з метою перевезення особового складу, з 14.02.2022р., на службовому транспорті. Підстава: бойове розпорядження оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 06.02.2023 р. №Р-402 ДСК; посвідчення про відрядження №382.
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25.02.2023р. №87-BB, солдат ОСОБА_1 , інспектор прикордонної служби 2 категорії-водій вогневого відділення мінометної застави прикордонної комендатури швидкого реагування, прибув із службового відрядження 25.02.2023 р.
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.05.2023р. №207-BB, солдата ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії-водія вогневого відділення мінометної застави прикордонної комендатури швидкого реагування, відряджено до НОМЕР_3 прикордонного загону ( АДРЕСА_2 ), з метою виконання бойових (спеціальних) завдань, з 05.05.2023р., на службовому транспорті. Підстава: бойове розпорядження оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 03.05.2023 р. №1030 ДСК; посвідчення про відрядження №655.
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08.05.2023 р.№ 210 -BB, солдат ОСОБА_1 , інспектор прикордонної служби 2 категорії-водій вогневого відділення мінометної застави прикордонної комендатури швидкого реагування, прибув із службового відрядження 06.05.2023 р., на службовому транспорті.
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 14.06.2023р. №280-BB, солдата ОСОБА_1 інспектора прикордонної служби 2 категорії-водія вогневого відділення мінометної застави прикордонної комендатури швидкого реагування, відряджено до НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_3 ), з метою виконання бойових (спеціальних) завдань, з 14.06.2023р., на службовому транспорті. Підстава: бойове розпорядження 30.05.2023 №1842 ДСК; оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від посвідчення про відрядження №875.
Відповідно до витягу з наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 24.08.2023 року N444-BB, солдат ОСОБА_1 , інспектор прикордонної служби 2 категорії-водій вогневого відділення мінометної застави прикордонної комендатури швидкого реагування, прибув із службового відрядження 23.08.2023р.
Відповідно до витягу з наказу Начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 07.09.2023 року № 473–BB, солдата ОСОБА_1 (П-068745), інспектора прикордонної служби 2 категорії-водія вогневого відділення мінометної застави прикордонної комендатури швидкого реагування, відряджено до АДРЕСА_4 , з метою виконання бойових (спеціальних) завдань, з 07.09.2023р., на службовому транспорті. Підстава: бойове розпорядження оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 06.09.2023р. №3553 ДСК; посвідчення про відрядження №1164.
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 28.09.2023р. №518-BB, солдат ОСОБА_1 , інспектор прикордонної служби 2 категорії-водій вогневого відділення мінометної застави прикордонної комендатури швидкого реагування, прибув із службового відрядження 28.09.2023р.
Відповідно до витягу з наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 04.10.2023р. №530-BB, солдата ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії-водія вогневого відділення мінометної застави прикордонної комендатури швидкого реагування, відряджено до НОМЕР_5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_5 ), з метою виконання бойових (спеціальних) завдань з 0410.2023р., на службовому транспорті. Підстава: бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 08.09.2023р. №242-Т; посвідчення про відрядження №1463.
Відповідно до витягу з наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16.01.2024 р. №27-BB, солдат ОСОБА_1 , інспектор прикордонної служби 2 категорії-водій вогневого відділення мінометної застави прикордонної комендатури швидкого реагування, прибув із службового відрядження 14.01.2024р.
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08.01.2025 року №14-BB, солдата ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії-водія вогневого відділення мінометної застави прикордонної комендатури швидкого реагування, відряджено до НОМЕР_6 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_6 ), з метою виконання спеціальних (бойових) завдань, з 08 січня 2025 року, на службовому транспорті. Підстава: бойове розпорядження оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » від 31.12.2024р. №24/ОТУ/БР/6925(гриф); посвідчення про відрядження №266-ВДР-1474 від 06.01.2025р.
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 18.07.2025р. №328-BB, солдат ОСОБА_1 , інспектор прикордонної служби 2 категорії — водій групи мінометів відділення вогневої підтримки другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування, прибув із службового відрядження 18.07.2025р.
Вважаючи, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу додаткову винагороду в розмірі 30000 гривень за січень, липень, серпень, листопад, грудень 2023 р., за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, листопад, грудень 2024р., та за січень, лютий, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2025р., а також в розмірі до 100 000 гривень за період з 08.01.2025р. по 18.07.2025р., позивач звернувся до суду з цим позовом.

Оцінка суду першої інстанції
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відомості про нараховану додаткову винагороду, які надав відповідач, в їхньому взаємозв`язку з дослідженими судом даними про залучення позивача до виконання бойових (спеціальних) завдань у спірний період засвідчують належну виплату позивачеві додаткової винагороди.

Доводи апеляційної скарги
На обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають дійсним обставинам, а також неправильно застосовано норми матеріального права. 
Позивач звертає увагу на те, що місцевий суд залишив поза увагою факт ненарахування та невиплати відповідачем додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн у певні місяці 2023– 2025 рр. 
Також він наголошує, що відповідно до витягу з наказу від 8 січня 2025 р. № 14-ВВ його було відряджено до НОМЕР_7 прикордонного загону ( АДРЕСА_6 ) «з метою виконання спеціальних (бойових) завдань» на підставі бойового розпорядження оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».
Позивач перебував у зоні виконання бойових завдань із 08.01.2025р. по 18.07.2025р., тобто протягом більш ніж шести місяців. З наданих витягів із рапортів (від 05.02.2025 р., 13.03.2025 р., 02.04.2025 р., 02.05.2025 р., 02.06.2025 р., 01.07.2025 р., 17.07.2025 р.) випливає, що він брав безпосередню участь у бойових діях та/або виконував бойові (спеціальні) завдання протягом усього відрядження. 
Суд першої інстанції не встановив і не перевірив, яким чином відповідач визначав конкретні дні участі позивача в бойових діях, на підставі яких документів і в якому порядку ухвалювали рішення про обмежену виплату винагороди.

Позиція відповідача у справі на заявлену апеляційну скаргу
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції. 

Джерела права та оцінка суду апеляційної інстанції
За результатами апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи й правильність застосування норм матеріального й процесуального права, суд у складі колегії суддів дійшов таких висновків.
Закон України від 20.12.1991р. №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон №2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (абзац перший частини першої статті 9 Закон №2011-XII).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців (абзац другий частини першої статті 9 Закону №2011-XII).
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина друга статті 9 Закону №2011-XII).
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (абзац перший частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII).
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзац другий частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII).
Відповідно до частини другої статті 2 Закону України від 04.11.1991р. №1777-XII «Про державний кордон України» захист державного кордону України є невід`ємною частиною загальнодержавної системи забезпечення національної безпеки і полягає у скоординованій діяльності військових формувань та правоохоронних органів держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом. Ця діяльність провадиться в межах наданих їм повноважень шляхом вжиття комплексу політичних, організаційно-правових, дипломатичних, економічних, військових, прикордонних, імміграційних, розвідувальних, контррозвідувальних, оперативно-розшукових, природоохоронних, санітарно-карантинних, екологічних, технічних та інших заходів.
Охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах покладається на Державну прикордонну службу України, а в повітряному та підводному просторі в межах територіального моря - на Збройні Сили України спільно з Державною прикордонною службою України. Державна прикордонна служба України і Збройні Сили України під час виконання завдань з охорони державного кордону України керуються цим Законом, законами України «Про Державну прикордонну службу України2, «Про оборону України2, «Про Збройні Сили України», іншими нормативно-правовими актами та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 27 Закону України від 04.11.1991р. №1777-XII «Про державний кордон України»).
Під час дії воєнного стану керівництво заходами з охорони ділянок державного кордону України, що охороняються прикордонними загонами чи загонами морської охорони Державної прикордонної служби України, залученими до ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту на державному кордоні України, міжнародного збройного конфлікту, відсічі збройній агресії проти України, здійснюється відповідними органами військового управління Збройних Сил України (частина друга статті 27 Закону України від 04.11.1991р. №1777-XII «Про державний кордон України»).
Закон України від 03.04.2003р №661-IV «Про Державну прикордонну службу України» (далі – Закон №661-IV) відповідно до Конституції України визначає правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, її загальну структуру, чисельність, функції та повноваження
Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення і має таку загальну структуру: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; Морська охорона, яка складається із загонів морської охорони; органи охорони державного кордону - прикордонні загони, окремі контрольно-пропускні пункти, авіаційні частини; розвідувальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (частина перша статті 6 Закону №661-IV).
До особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України (частина перша статті 14 Закону №661-IV).
Умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством (стаття 16 Закону №661-IV).
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, загонах морської охорони, органах охорони державного кордону, закладах освіти, науково-дослідних установах, органах забезпечення та підрозділах спеціального призначення Державної прикордонної служби України визначає про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України та деяким іншим особам, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018р. №558, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.07.2018р. за №854/32306 (далі – Інструкція №558).
Президент України Указом від 24.02.2022р. № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022р. №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України постановив ввести в Україні воєнний стан.
Кабінету Міністрів України доручено невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України (підпункт 2 пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022р № 64/2022).
Також 24.02.2022р. Президент України Указом від 24.02.2022р. №69/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановив оголосити та провести загальну мобілізацію.
Кабінету Міністрів України доручено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації (підпункт 2 пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022р №692022).
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022р. №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022р. прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанови №168). 
Відповідно до абзацу першого пункту 1 Постанови №168 (у редакції, чинній до внесення постановою від 09.08.2023р. №836 змін) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Абзац перший пункту 1 Постанови №168 наведено із змінами, внесеними згідно з постановами №217 від 07.03.2022р., які застосовуються з 24.02.2022р., №350 від 22.03.2022р., які застосовуються з 24.02.2022р., №754 від 01.07.2022р., які застосовуються з 01.06.2022р., №793 від 07.07.2022р., які застосовуються з 24.02.2022р., №1146 від 08.10.2022р., які застосовуються з 01.09.2022р., №43 від 20.01.2023р.
Відповідно до пункту 2-1 Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 грн визначають керівники відповідних міністерств та державних органів. 
З 01.12.2022р. уведений в дію наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 09.12.2022р. №628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168».
Відповідно до пункту 1 наказу від 09.12.2022р. №628/0/81-22-АГ військовослужбовцям, крім випадків, передбачених цим наказом, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби України, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони (у тому числі строкову), навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення, органах забезпечення (далі органи Держприкордонслужби) з дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби (у зв`язку із звільненням з військової служби) на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби. Додаткова винагорода збільшується до 100000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.
Згідно з пунктом 2 наказу від 09.12.2022р. №628/0/81-22-АГ до безпосередньої участі у бойових діях або заходах належать виконання військовослужбовцем у районах ведення бойових дій:
1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом Держприкордонслужби (підрозділом, в тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі штабу відповідного органу військового управління Збройних Сил України, угрупування військ (сил) або штабу технічної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил), та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;
2) бойових (спеціальних) завдань із усебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які згідно з бойовим розпорядженням виконують завдання у складі органів військового управління, військової частини (підрозділів), угрупувань військ, інших складових сил оборони, та за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;
3) бойових завдань з відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються, нанесення вогневого ураження на об`єкти, що охороняються (у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти), звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншої технікою, за умови безпосереднього вогневого контакту з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час збройного нападу (вогневого ураження);
4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;
5) бойових завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;
6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями;
7) бойових (спеціальних) завдань екіпажами кораблів, катерів, суден забезпечення Держприкордонслужби в морських та річкових акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також при виконанні бойових завдань щодо пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів.
Відповідно до пункту 3 наказу від 09.12.2022р. №628/0/81-22-АГ документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є:
1) бойовий наказ (бойове розпорядження);
2) журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад чи копії або витяги з них);
3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або в заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях або заходах.
Згідно з пунктом 5 наказу від 09.12.2022р. №628/0/81-22-АГ виплата додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів Голови Держприкордонслужби, начальників (командирів) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Держприкордонслужби за місцем проходження військової служби, а їх начальникам (командирам) на підставі наказів начальників (командирів) вищого рівня.
Відповідно до пункту 2-1 Постанови №168 та з метою визначення порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України наказом Міністерств внутрішніх справ від 26.01.2023р. №36, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.01.2023р. за №196/39252, затверджено Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі – Порядок №36).
Порядок №36 набув чинності 01.02.2023 року та втратив чинність 05.09.2023р., отже підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
На період дії воєнного стану додаткова винагорода виплачується у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах (підпункт 3 пункту 3 Порядку №36).
Райони ведення воєнних (бойових) дій визначаються рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України (пункт 7 Порядку №36).
05.09.2023р. набув чинності наказ Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023р. №726, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.09.2023р. за №1543/40599. Цим наказом затверджені Особливості виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі – Особливості). 
Особливості визначають процедуру здійснення виплати на період воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди, передбаченої пунктами 1-1, 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», встановлюють перелік бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Державну прикордонну службу України (пункт 1 Особливостей).
Виплата додаткової винагороди військовослужбовцям здійснюється щомісяця за минулий місяць на підставі наказів відповідно Голови Державної прикордонної служби України, начальників (командирів) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, загонів морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Держприкордонслужби за місцем проходження військової служби, а їх начальникам (командирам) - на підставі наказів начальників (командирів) вищого рівня, які видаються до 8 числа поточного місяця (пункт 11 Особливостей).
За результатами аналізу приписів Постанови №168, наказу від 09.12.2022р. №628/0/81-22-АГ, Порядку №39, та Особливостей суд у складі колегії суддів вказує, що для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах у спірний період достатньо наявності одного документу з переліку: 1) бойовий наказ (бойове розпорядження); 2) журнал бойових дій, журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення, або постові відомості; 3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу. 
Суд з наданих до суду архівних відомостей про нараховане та виплачене грошове забезпечення позивача, а також з витягів з рапортів для встановлення та виплати додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн встановив, що позивач отримував вказану додаткову винагороду за спірний період саме в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань.
Вказану винагороду позивач отримував в поточному місяці за минулий, а саме: 
за 2023 р. позивачу нарахована вказана винагорода: за січень (виплачена в лютому), за лютий (виплачена в березні), за квітень (виплачена в травні), за травень (виплачена в червні), за червень, липень, серпень (виплачена в розмірі 90000,00 грн у вересні), за вересень (виплачена в жовтні), за жовтень (виплачена в листопаді);
за 2024 р. позивачу нарахована вказана винагорода: за січень (виплачена в лютому), за лютий (виплачена в березні), за березень (виплачена в квітні), за травень (виплачена в червні), за червень (виплачена в липні), за липень (виплачена в серпні), за серпень (виплачена в вересні), за жовтень (виплачена в листопаді), за листопад (виплачена в грудні), за грудень (виплачена в січні 2025 р.);
за 2025 р. позивачу нарахована вказана винагорода: за січень, лютий (виплачена в березні), березень (виплачена в квітні).
Додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн не нараховувалася позивачу за листопад та грудень 2023 р., оскільки у відповідні місяці позивач отримував додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн.
Також додаткова винагорода не нараховувалася позивачу за квітень 2024 р., оскільки відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29.03.2024р. №186-ВВ позивач вибув на навчання до Чеської Республіки, 30.04.2024 р. прибув з навчання.
Суд у складі колегії суддів вважає обґрунтованими доводи представника відповідача, що відповідно до пункту 16 Особливостей винагороди, які визначені у пункті 2 Особливостей, не виплачуються військовослужбовцям, зазначеним у пунктах 2-6 Особливостей, які, зокрема, перебувають за кордоном (крім тих, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини) - за час перебування за кордоном. 
Отже, відсутні підстави для здійснення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за час його перебування за кордоном.
Суд у складі колегії суддів вважає помилковими доводи скаржника щодо необхідності нарахування та виплати вказаної винагороди за всі дні оскаржуваного періоду та наведений у позові розрахунок, оскільки додаткова винагорода виплачується у розмірі 30 000 грн військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виплачується у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
На підставі наданих учасниками справи пояснень та доказів судом не встановлено інших періодів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів.
З наданих до суду архівних відомостей про нараховане та виплачене грошове забезпечення позивача, а також з витягів з рапортів для встановлення та виплати додаткової винагороди в збільшеному до 100 000 грн встановлено, що позивач отримував вказану додаткову винагороду за спірний період в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань.
Вказану винагороду позивач отримував в поточному місяці за минулий, а саме: 
За 2023 рік: за жовтень (виплачена в листопаді), за листопад (виплачена в грудні) за грудень (виплачена в січні 2024 року).
За 2024 рік: за січень (виплачена в лютому).
За 2025 рік: за травень (виплачена в червні), червень (виплачена в липні), липень (виплачена в серпні).
Суд у складі колегії суддів, переглядаючи справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вказує, що відповідач на вимогу суду апеляційної інстанції надав витяг з журналу бойових дій (а.с. 106 зв. бік-119), який містить детальні записи про залучення ОСОБА_1 до виконання бойових (спеціальних) завдань чи бойових дій або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у складі військової частини НОМЕР_1 за період з 10.01.2025р. по 18.07.2025р.
Дослідивши надані відповідачем витяги з журналів бойових дій, суд у складі колегії суддів вказує, що позивач безпосередньо приймав участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії 29.05.2025р., у період з 12 по 16 червня 2025 р., 03.07.2025р. та 06.07.2025р.
Суд у складі колегії суддів не встановив інших періодів безпосередньої участі позивача у здійснення заходів, передбачених наказом від 09.12.2022р. №628/0/81-22-АГ, Порядком №36 та Особливостями №726 за інші періоди, що свідчить про відсутність підстав для нарахування та виплати збільшеної додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн.
Отже, в спірні періоди з 01.01.2023р. по 18.07.2025р. відповідач нараховував та виплачував додаткову винагороду, передбачену Постановою 168, наказом від 09.12.2022р. №628/0/81-22-АГ, Порядком №36 та Особливостями №726 пропорційно часу виконання завдань у період здійснення заходів відповідно до наданих рапортів.
Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 11.12.2025р. № 1-р/2025 у справі щодо строків звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину першу статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.
Частина перша статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, визнана неконституційною, утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 11.12.2025р. №1-р/2025.
Позивач на момент звернення до суду першої інстанції та під час апеляційного перегляду продовжує проходити військову службу. З огляду на відсутні підстави вважати, що позивач пропустив строк звернення до суду.

Висновки суду апеляційної інстанції
Згідно з частиною першою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Здійснивши в межах, визначених статтею 308 КАС України, апеляційний перегляд цієї справи, суд у складі колегії суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального й процесуального права.
Доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні фактичних обставин, норм матеріального й процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду та відповідно до статті 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.
З огляду на те, що суд першої інстанції правомірно відніс справу до категорії незначної складності й розглядав її за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.04.2026 року у справі №420/2201/26 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції відповідно до статті 325 КАС України набирає законної сили з дати її ухвалення.
Постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, які передбачені в пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Д.С.Терлецький

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: О.О.Димерлій