"08" липня 2026 р. Справа № 370/770/26 
Провадження № 2/370/427/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2026 року с-ще Макарів
Макарівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Бізяєвої Н.О.
за участю секретаря судового засідання Мінасян Я.А.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб Макарівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запись за № 64 (Свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 ). Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вказала, що через різні погляди на життя спільне подружнє життя не склалося, шлюбні відносини припинено, сторони ведуть окреме господарство. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам дитини. Спору щодо місця проживання дитини немає, після розлучення вона залишається проживати з матір`ю. Спір щодо поділу майна між сторонами відсутній.
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 24 березня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
Копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками надсилалися судом на зареєстровану адресу проживання відповідача ОСОБА_2 . Рекомендовані поштові повідомлення повернулися до суду неврученими з відміткою поштового відділення зв`язку про повернення за закінченням терміну зберігання.
Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повернення поштового конверта з відміткою про неможливість вручення за зареєстрованою адресою є належним повідомленням відповідача про розгляд справи. У встановлений судом 15-денний строк відповідач ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву не подав, заперечень проти розірвання шлюбу не висловив.
Оскільки процесуальні строки для надання відзиву закінчилися, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис № 64.
Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 наявна в матеріалах справи).
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). 
Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Сторони проживають окремо життя, не підтримують шлюбних відносин та сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві.
Спорів про поділ майна на час розгляду справи не існує.
Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим.
Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.
Питання щодо визначення місця проживання дітей судом не вирішується, оскільки не є предметом даного спору та відповідна вимога як позовна позивачем не заявлялася. Відповідного зустрічного позову з цього приводу до суду також не надходило.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі..
Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1331,20 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 19, 141, 175, 177, 223, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), зареєстрований Макарівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 64.
Після розірвання шлюбу прізвище Позивачки залишити - ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після спливу строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та прохальну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення суду виготовлено 10 липня 2026 року.

Суддя Н.О.Бізяєва