Справа № 563/1421/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2026  м. Корець
Корецький районний суд Рівненської області
в складі головуючого судді Загородько Н.А.,
секретар судового засідання Павлишина Н.В.
за участю: прокурора Кріпака С.А.
особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 
розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,
- за ч.1 ст. 172-6 КпАП України, -

встановив:

ОСОБА_1 , будучи військовою посадовою особою, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, на посаді інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ), відповідно до підпункту «г» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) № 38 від 25.02.2022 солдата ОСОБА_1 призначено на посаду інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 з 25.02.2022, ШПК «головний сержант».
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) № 128 від 07.05.2024 старшого солдата ОСОБА_1 , інструктора відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільненого наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по особовому складу) від 02 травня 2024 року № 12-РС з військової служби у запас за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати таким, що справи та посаду здав, та направити на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
З 07 травня 2024 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до частини дев`ятої статті 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на військових посадових осіб поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».
Військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.
Відповідно до статті 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України всі командири і начальники є військовими посадовими особами.

Згідно з підпунктом «г» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім визначених законом категорій військовослужбовців.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування - це особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в»-«ґ» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
При цьому суб`єкти декларування з числа військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань у випадках, визначених законом, зобов`язані подати визначені статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції» декларації не пізніше 90 календарних днів з дня настання відповідної обставини.
Разом з тим дія вказаного порядку не поширюється на суб`єктів декларування з числа військовослужбовців, які проходять службу у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, крім осіб рядового складу підрозділів охорони відповідних центрів.
Таким чином, у ОСОБА_1 , який проходив військову службу у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки та був звільнений з військової служби 07 травня 2024 року, виник обов`язок подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік після припинення діяльності у встановлений законом строк, тобто не пізніше 31 березня 2025 року.
Згідно з відомостями Реєстру декларацій Національного агентства з питань запобігання корупції, ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік (після звільнення) о 20:08 год. 12 липня 2026 року.
Отже, декларацію було подано після встановленого законом строку.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 подав декларацію за 2024 рік (після звільнення) несвоєчасно, без поважних причин.
Згідно з приміткою до статті 172-6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абзацу другого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік (після звільнення), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-6 КУпАП.
Місцем вчинення адміністративного правопорушення, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, є місце виконання службових повноважень ОСОБА_1 як суб`єктом декларування - ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ), за адресою: АДРЕСА_2 .
Часом вчинення адміністративного правопорушення є 20:08 год. 12 липня 2026 року, коли ОСОБА_1 подав до Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію за 2024 рік (після звільнення) після закінчення встановленого законом строку.
Прокурор Кріпак С.А. в судовому засіданні вказав, що ОСОБА_1 було порушено вимоги щодо подачі декларацій, а тому просив визнати його винним.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав, але повідомив суд, що не подав декларацію, оскільки йому ніхто не сказав це зробити, а також заявив клопотання про звільнення його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі статті 22 КУпАП.
Суд, заслухавши учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.
Зі змісту наведеної норми вбачається, що звільнення особи від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю є правом, а не обов`язком суду та застосовується з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, ступеня вини особи, тривалості порушення, обставин його вчинення, особи правопорушника, а також інших істотних обставин справи.
Суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_1 положень статті 22 КУпАП.
При вирішенні питання про малозначність суд враховує, що встановлений законодавством обов`язок щодо своєчасного подання декларації є одним із основних заходів фінансового контролю, спрямованих на забезпечення прозорості діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави, та контролю за їх майновим станом.
ОСОБА_1 мав обов`язок подати декларацію за 2024 рік (після звільнення) у визначений законом строк, однак фактично подав її лише 12 липня 2026 року, тобто зі значним порушенням установленого строку.
Таким чином, порушення строку декларування не може бути визнано незначним лише з огляду на те, що декларація в подальшому була подана.
Сам факт подання декларації після спливу встановленого законом строку не усуває складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП.
При цьому суд бере до уваги, що особа мала можливість виконати передбачений законом обов`язок у встановлений строк, однак цього не зробила, а доказів наявності об`єктивних обставин, які перешкоджали своєчасному поданню декларації, матеріали справи не містять.
З огляду на характер правопорушення, тривалість порушення строку подання декларації та значення встановленого законом обов`язку щодо фінансового контролю суд приходить до висновку, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення не є малозначним у розумінні статті 22 КУпАП.
За таких обставин клопотання ОСОБА_1 про звільнення від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення задоволенню не підлягає.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, матеріалами проведеної перевірки, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 38 від 25.02.2022, наказом № 128 від 07.05.2024, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 по особовому складу від 02.05.2024 № 12-РС, відомостями з Реєстру декларацій НАЗК щодо дати подання декларації, а також іншими матеріалами справи.
Таким чином, у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
При накладенні адміністративного стягнення суд відповідно до вимог статті 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , суд визнає добровільне усунення порушення шляхом подання декларації.
Обставин, що обтяжують відповідальність, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 22, 33, 34, 40-1, 172-6, 245, 247, 251, 252, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України та застосувати до нього адміністративне стягнення - штраф 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Штраф має бути сплачений упродовж 15 днів з дня вручення постанови. У разі несплати штрафу у вказаний строк, буде стягнуто подвійний розмір зазначеного штрафу на підставі ст. 308 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днів з моменту її винесення.

Суддя Корецького
районного суду Загородько Н.А.