ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
03 липня 2026 року 	Справа № 280/5667/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовною заявою: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (код ЄДРПОУ 20490012, 69005, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-б)
до: Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 43315529, 69095, м. Запоріжжя, вул. Приходська, буд. 58),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )
про: скасування постанови про накладення штрафу.

08.06.2026 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – позивач ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 (далі – третя особа), в якому позивач просить:
– скасувати постанову старшого державного виконавця відповідача від 28.05.2026 ВП № 80798856 про накладення штрафу на позивача у розмірі 5 100,00 грн;
– вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що в результаті виконання ним рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2025 по справі № 280/6709/25 розмір пенсії третьої особи з 01.04.2024 збільшився з 21 623,94 грн до 23 188,80 грн, тобто не досяг максимального розміру встановленого законом. Про виконання зазначеного рішення суду позивач повідомив відповідача листом від 11.05.2026 № 0800-0901 5/40442 та надав підтверджуючи документи. У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» пенсія третьої особи була проіндексована позивачем та, враховуючи, що її розмір з 01.03.2025 становив 24 688,80 грн, вона була обмежена максимальним розміром, встановленим Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», а саме, 23 610,00 грн. На переконання позивача, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2025 по справі № 280/6709/25 виконано в межах зобов`язань, які покладені на нього судом. Позивач також зазначив, що в подальшому (з 01.03.2025) розмір пенсії третьої особи був визначений з урахуванням вимог діючого законодавства.
З огляду на зазначене, позивач вважає, що оскаржувана постанова за невиконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2025 по справі № 280/6709/25 є протиправною та підлягає скасуванню. З огляду на викладені обставини у їх сукупності, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.06.2026 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).
19.06.2026 судом отримано відзив на позовну заяву (вх. № 34503 від 19.06.2026), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке. 
Виконавчим листом № 280/6709/25, який видав 16.04.2026 Запорізький окружний адміністративний суд, зобов`язано позивача з 01.04.2024 здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження розміром третьої особи. Відповідно до листів стягувача (третьою особи) від 30.04.2026 та листа боржника (позивача) від 11.05.2026 встановлено, що підсумок пенсії (з надбавками) третьої особи становить: 27 283,80 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії – 25 950,00 грн. Поважних причин невиконання рішення у встановлений виконавцем строк у листах позивача не зазначено. Своїм правом, передбаченим Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, звернутися до адміністративного суду щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; відстрочення чи розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання; зупинення виконання (дії) судового рішення; роз`яснення судового рішення тощо позивач не скористався. З огляду на викладені вище обставини, відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 
Третя особа, належним чином повідомлена про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження), про що свідчить наявне у матеріалах справи поштового повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.23), у встановлений судом строк не подала будь-яких пояснень та доказів по даній справі.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:
Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивача зареєстровано як юридичну особу – орган державної влади 27.06.2002 (а.с.4). Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу – орган державної влади 29.10.2019 (а.с.29).
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2025 по справі № 280/6709/25 було задоволено в повному обсязі позовну заяву третьої особи до позивача, а саме:
- визнано протиправними дії позивача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження розміром з 01.04.2024 третій особі;
- зобов`язано позивача з 01.04.2024 здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження розміром третій особі;
- вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.02.2026 по справі № 280/6709/25 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2025 по даній адміністративній справі залишено без змін. 
Так, 03.02.2026 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2025 в адміністративній справі № 280/6709/25 набрало законної сили. 16.04.2026 судом по даній справі було видано виконавчі листи.
Постановою про відкриття виконавчого провадження від 20.04.2026 ВП № 80798856 було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 280/6709/25, виданого 16.04.2026 Запорізьким окружним адміністративним судом (а.с.10).
30.04.2026 третя особа звернулась до відповідача із заявою, в якій вона повідомила про те, що позивач продовжує всупереч рішенню суду обмежувати їй пенсію та замість 27 244,80 грн сплачує лише 25 950,00 грн. У зв`язку з цим третя особа просила вжити заходи щодо належного виконання позивачем рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2025 по справі № 280/6709/25 (а.с.34).
Листом позивача від 11.05.2026 № 0800-0901-5/40442 повідомлено відповідача про те, що оскільки пенсія третьої особи не досягнула максимального встановленого розміру, доплата до пенсії після виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2025 по справі № 280/6709/25 не сформувалася. Далі позивач зазначив, що з 01.03.2025 третій особі проведено перерахунок пенсії з урахуванням індексації, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» (далі – Постанова КМУ від 25.02.2025 № 209), у зв`язку з чим розмір пенсії третьої особи було приведено у відповідність вимогам законодавства. Позивач зазначив, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2025 по справі № 280/6709/25 виконано ним в межах покладених на нього зобов`язань та з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством (а.с.9).
Обмеження позивачем пенсії третьої особи максимальним розміром також підтверджується наявними у матеріалах справи розрахунками пенсії останньої за пенсійною справою № 0805005609 (а.с.8,32,33).
Оскільки, всупереч вимогам виконавчого документа, позивач обмежив пенсію третьої особи максимальним розміром, постановою старшого державного виконавця відповідача від 28.05.2026 ВП № 80798856 було накладено на позивача штраф у розмірі 5 100,00 грн (а.с.5-6).
Оцінюючи наявність правових підстав для скасування постанови старшого державного виконавця відповідача від 28.05.2026 ВП № 80798856 про накладення штрафу на позивача у розмірі 5 100,00 грн, суд виходить із такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Приписами ст. 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIІІ «Про виконавче провадження» (далі – Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIІІ).
Нормою ст. 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIІІ встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У ст. 2 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIІІ закріплено такі засади виконавчого провадження: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
За положеннями п.п. 1-2 ч. 1 ст. 3 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судових наказів; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України від 02.06.2016 № 1403-VIІІ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIІІ).
Згідно зі ст. 10 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIІІ заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Нормою ч. 1 ст. 18 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIІІ встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. 
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч. 5 ст. 26 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIІІ).
У ч. 6 ст. 26 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIІІ закріплено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Законодавцем у ч. 4 ст. 19 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIІІ передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. 
Згідно з приписами ч.ч. 1-2 ст. 63 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Нормою ч. 1 ст. 75 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIІІ передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Так, судом встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2025 по справі № 280/6709/25 було задоволено в повному обсязі позовну заяву третьої особи до позивача, а саме:
- визнано протиправними дії позивача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження розміром з 01.04.2024 третій особі;
- зобов`язано позивача з 01.04.2024 здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження розміром третій особі;
- вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.02.2026 по справі № 280/6709/25 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2025 по даній адміністративній справі залишено без змін. 
Так, 03.02.2026 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2025 в адміністративній справі № 280/6709/25 набрало законної сили. 16.04.2026 судом по даній справі було видано виконавчі листи.
Постановою про відкриття виконавчого провадження від 20.04.2026 ВП № 80798856 було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 280/6709/25, виданого 16.04.2026 Запорізьким окружним адміністративним судом (а.с.10).
30.04.2026 третя особа звернулась до відповідача із заявою, в якій вона повідомила про те, що позивач продовжує всупереч рішенню суду обмежувати їй пенсію та замість 27 244,80 грн сплачує лише 25 950,00 грн. У зв`язку з цим, третя особа просила вжити заходи щодо належного виконання позивачем рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2025 по справі № 280/6709/25 (а.с.34).
Листом позивача від 11.05.2026 № 0800-0901-5/40442 повідомлено відповідача про те, що оскільки пенсія третьої особи не досягнула максимального встановленого розміру, доплата до пенсії після виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2025 по справі № 280/6709/25 не сформувалася. Далі позивач зазначив, що з 01.03.2025 третій особі проведено перерахунок пенсії з урахуванням індексації, передбаченої Постановою КМУ від 25.02.2025 № 209, у зв`язку з чим розмір пенсії третьої особи було приведено у відповідність вимогам законодавства. Позивач зазначив, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2025 по справі № 280/6709/25 виконано ним в межах покладених на нього зобов`язань та з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством (а.с.9).
Обмеження позивачем пенсії третьої особи максимальним розміром також підтверджується наявними у матеріалах справи розрахунками пенсії останньої за пенсійною справою № 0805005609 (а.с.8,32,33).
Оскільки, всупереч вимогам виконавчого документа, позивач обмежив пенсію третьої особи максимальним розміром, постановою старшого державного виконавця відповідача від 28.05.2026 ВП № 80798856 було накладено на позивача штраф у розмірі 5 100,00 грн (а.с.5-6).
У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу до боржника є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Водночас умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання (повторне невиконання) ним рішення суду без поважних причин.
У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
При цьому, суд зазначає, що постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення (за повторне невиконання судового рішення) можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано (повторно не виконано) боржником без поважних причин, і боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.
Таким чином, вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. Відповідно, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти на боржника штраф.
Установлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених ст. 18 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIІІ.
Згідно з положеннями ч. 3 зазначеної правової норми, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а ч. 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
З системного аналізу норм Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIІІ випливає, що єдиними заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності. Інших заходів для примусового виконання рішень немайнового характеру законодавством не визначено. 
Передбачений ст. 75 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIІІ штраф є заходом впливу на боржника, який застосовується за відсутності поважних причин не виконання у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIІІ, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31.03.2021 по справі № 360/3573/20 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 95918038) та від 17.03.2026 по справі № 420/15146/24 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 134908141).
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З оскаржуваної постанови вбачається, що штраф до позивача застосований у зв`язку з тим, що, всупереч вимогам виконавчого документа, позивач обмежив пенсію третьої особи максимальним розміром та вона складає 25 950,00 грн (а.с.5-6). Зазначене підтверджується розрахунком пенсії за вислугу років третьої особи, відповідно до якого розмір пенсії останньої повинен становити 27 283,80 грн, однак був обмежений максимальним розміром пенсії, внаслідок чого становить 25 950,00 грн (а.с.33).
Резолютивна частина рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2025 по справі № 280/6709/25 щодо вимоги зобов`язального характеру містить такий текст: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 01.04.2024 здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження розміром ОСОБА_1 .». Виходячи зі змісту зазначеного, належне виконання цього рішення передбачає заборону на здійснення перерахунку та виплату пенсії третьої особи з будь-яким обмеженням розміру з 01.04.2024, при цьому, суд наголошує, що в досліджуваному рішенні не було встановлено конкретного терміну закінчення дії такої заборони. Отже, позивач взагалі позбавлений права встановлювати третій особі будь-яких обмежень пенсії максимальним розміром з 01.04.2024.
Відтак, відповідно до рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2025 по справі № 280/6709/25, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, з 01.04.2024 будь-які обмеження до розміру пенсії третьої особи не застосовуються.
Аналізуючи норми чинного законодавства та всі об`єктивні обставини справи у їх сукупності, суд доходить висновку про невиконання без поважних причин позивачем рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2025 по справі № 280/6709/25 в частині здійснення з 01.04.2024 перерахунку та виплати пенсії третій особі без обмеження розміром.
Тому, на переконання суду, старший державний виконавець відповідача, при винесенні постанови від 28.05.2026 ВП № 80798856 про накладення штрафу на позивача у розмірі 5 100,00 грн, діяв у відповідності до норм чинного законодавства, а зазначена постанова є обґрунтованою та правомірною.
Таким чином, позовні вимоги про скасування постанови старшого державного виконавця відповідача від 28.05.2026 ВП № 80798856 про накладення штрафу на позивача у розмірі 5 100,00 грн, на переконання суду, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а відтак, у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд вважає, що відповідач надав докази на спростування обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги. Зокрема, відповідачем доведено правомірність постанови старшого державного виконавця відповідача від 28.05.2026 ВП № 80798856 про накладення штрафу на позивача у розмірі 5 100,00 грн.
У свою чергу, позивачем, на переконання суду, не доведено факт протиправності постанови старшого державного виконавця відповідача від 28.05.2026 ВП № 80798856 про накладення штрафу на позивача у розмірі 5 100,00 грн.
Таким чином, адміністративний позов, на переконання суду, є необґрунтованим, а відтак у його задоволенні слід відмовити повністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, підстави для присудження на користь позивача судових витрат відсутні.
Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 – 10, 14, 90, 241 – 246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (код ЄДРПОУ 20490012, 69005, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-б) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 43315529, 69095, м. Запоріжжя, вул. Приходська, буд. 58), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про скасування постанови про накладення штрафу. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 03 липня 2026 року.

Суддя О.В. Прудивус