ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2026 Справа № 917/515/26 

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши після повернення з відпустки у спрощеному позовному провадженні матеріали справи
за позовною заявою Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго», 37500, Полтавська обл., м. Лубни, вул. Захисників України, 17, код ЄДРПОУ 05541083,
до Лубенської територіальної громади в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, 37500, Полтавська обл., м. Лубни, вул. Ярослава Мудрого, 33, код ЄДРПОУ 21053182,
про стягнення 24 369,55 грн,

Представники сторін: не викликались.

Суть спору:
Розглядається позовна заява Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» до Лубенської територіальної громади в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області про стягнення 24 369,55 грн, з яких 20 736,61 грн – заборгованість за послугу з постачання теплової енергії та абонентське обслуговування, 304,67 грн – пеня, 2 500,88 грн – втрати від інфляції, 827,39 грн – 3 % річних.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 30.03.2026 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Аргументи учасників справи:
Викладені в позовній заяві вимоги ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» обґрунтовує тим, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області у справі № 539/2785/25 від 24.09.2025 р., яке набрало законної сили 27.10.2025 р., квартира за адресою: м. Лубни, вул. Ярослава Мудрого, буд. 17-б, кв. 62, визнана відумерлою спадщиною та передана у власність Лубенській територіальній громаді в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області. Як стверджує позивач, відповідач здійснив реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру, однак не виконав покладені на нього законодавством зобов`язання щодо повної оплати заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та абонентське обслуговування за період з 03.01.2024 року по 30.09.2025 року.
У відзиві на позовну заяву від 02.04.2026 р. (вх. № 4333 від 02.04.2026 р.) відповідач заперечував проти позову ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» з таких підстав:
- Лубенська міська рада не мала правових підстав набувати обов`язків, пов`язаних з постачанням теплової енергії до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у період за який стягується заборгованість (з 03.01.2024 року по 30.09.2025 року) відповідно не будучи ні споживачем вказаних послуг, ні власником вказаного майна;
- єдиним обов`язком територіальної громади є обов`язок звернення до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою;
- рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24.09.2025 р. по справі № 539/2785/25, яке набрало законної сили 25.10.2025 року, квартиру № 62 за адресою: місто Лубни, вулиця Ярослава Мудрого, 17Б визнано відумерлою спадщиною та передано її у власність Лубенській територіальній громаді в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області; саме після набрання рішенням законної сили Лубенська міська рада стала повноправним власником вищевказаної квартири і у неї виник обов`язок сплачувати кошти за постачання теплової енергії.
08.04.2026 року від позивача через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему до суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 4668). Одночасно з вказаним документом позивачем було подано заяву від 08.04.2026 р. (вх. № 4663) про продовження строку для подання відповіді на відзив у справі та копію заяви № 5-1/605 від 07.04.2026 р. про продовження вказаного строку.
Ухвалами суду від 15.04.2026 р. у задоволенні зазначених заяв про продовження строку для подання відповіді на відзив у справі було відмовлено, а відповідь на відзив Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» від 08.04.2026 р. (вх. № 4668 від 08.04.2026 р.) у справі № 917/515/26 залишено без розгляду.
Інших заяв по суті спору до суду не надходило.

Виклад обставин справи, встановлених судом:
Основними напрямами діяльності Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» згідно з пунктом 3.1 Статуту останнього є, зокрема, виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях), транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільними) тепловими мережами, постачання теплової енергії, надання послуги з постачання теплової енергії, надання послуги з постачання гарячої води, абонентське обслуговування.
Позивач є виконавцем житлово-комунальної послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води згідно з частиною 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189 від 09.11.2017 р. зі змінами та доповненнями.
Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області у справі № 539/2785/25 від 24.09.2025 р., яке набрало законної сили 27.10.2025 р., визнано відумерлою спадщиною та передано Лубенській територіальній громаді в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що належала на праві спільної власності померлим ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав № 454316514 від 01.12.2025 р. (а. с. 20) рішенням державного реєстратора Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області було зареєстровано право власності відповідача на зазначене майно.
Позивач вказує, що відповідач не виконав покладені на нього законодавством зобов`язання щодо повної оплати заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та абонентське обслуговування за період з 03.01.2024 року по 30.09.2025 року, з огляду на що заявив до стягнення з Лубенської територіальної громади в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області 24 369,55 грн, з яких 20 736,61 грн – заборгованість за послугу з постачання теплової енергії та абонентське обслуговування, 304,67 грн – пеня, 2 500,88 грн – втрати від інфляції, 827,39 грн – 3 % річних.
Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 336532724 від 22.06.2023 р., витяг з Державного реєстру речових прав № 454316514 від 01.12.2025 р., Робочий проект вузла обліку теплової енергії в житловому будинку по вул. Ярослава Мудрого, 17-б в м. Лубни, Акт демонтажу вузла комерційного обліку теплової енергії від 16.07.2025 р., Акт монтажу вузла комерційного обліку теплової енергії від 30.07.2025 р., Акт про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік від 30.07.2025 р., розпорядження Лубенського міського голови № 513р від 19.10.2023 р. та № 488р від 28.10.2025 р., рішення Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області № 79 від 27.03.2024 р., № 69 від 26.03.2025 р. та № 97 від 04.04.2025 р., рішення Полтавської обласної ради № 686 від 26.09.2023 р., № 853 від 30.08.2024 р. та № 1047 від 30.09.2025 р., рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області у справі № 539/2785/25 від 24.09.2025 р., лист ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» № 117/974 від 08.12.2025 р. з додатками та докази направлення його на адресу відповідача та ін.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом, як це передбачено ч. 1 ст. 639 ЦК України.
Згідно із статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України від 09.11.2017 р. № 2189 «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до статей 5, 12 цього Закону до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема – послуги з постачання теплової енергії.
Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.
Індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 Закону).
Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основним обов`язком споживача теплової енергії, зокрема, є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору співвласники багатоквартирного будинку не повідомили виконавця відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) про прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин, визначеної в частині першій статті 14 цього Закону, публічний індивідуальний договір про надання комунальної послуги, укладений з таким виконавцем, вважається продовженим на наступний однорічний строк.
Публічні договори приєднання про надання комунальних послуг з власниками індивідуальних (садибних) житлових будинків вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 р., врегульовано відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії та індивідуальним і колективним споживачем, який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії, та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.
Взаємовідносини між сторонами спору регулюються Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 р.
Як встановлено судом, текст такого договору розміщено на офіційному сайті позивача.
Згідно з умовами Індивідуального договору він є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.
Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному сайті http:lubnyteplo.com.ua. Виконавець має право змінити умови договору. У разі зміни виконавцем умов, крім зміни ціни договору, вони вступають в силу через 30 днів з моменту розміщення змінених умов на офіційному сайті http:lubnyteplo.com.ua (пп. 1-3 Індивідуального договору).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).
Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору, в тому числі, шляхом розміщення інформації чи документу у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису (ст. 641 ЦК України).
Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ст. 642 ЦК України).
Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надану послугу, факт отримання послуги (п. 4 Індивідуального договору).
Таке ж положення містить п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 р.
Отже, належними обставинами на підтвердження укладення відповідного договору можуть бути будь-які з перелічених дій: підписання споживачем (боржником) заяви-приєднання, сплата рахунку за надані послуги чи факт отримання послуги.
Відтак, відсутність волевиявлення споживачів при фактичному споживанні теплової енергії, а також не вчинення дій з відключення від послуг теплопостачання не звільняє від оплати вартості спожитої теплової енергії.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.11.2021 р. у справі № 908/3233/20, від 14.12.2023 р. у справі № 908/2078/22 та від 09.04.2024 р. у справі № 908/710/23.
Відповідно до п. п. 17, 19, 20 Правил користування тепловою енергією, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 р., для обліку, відпуску та споживання теплової енергії застосовуються прилади комерційного обліку, що відповідають вимогам законодавства про метрологію і метрологічну діяльність. Після технічного огляду вузла обліку теплопостачальна організація видає акт про його прийняття в експлуатацію.
Споживач за показами вузла обліку визначає обсяг спожитої теплової енергії та параметри теплоносія і заносить ці дані до журналу обліку споживання теплової енергії. Облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія ведеться на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації та споживача або за домовленістю сторін в іншому місці.
Передумовою виникнення спору є набуття відповідачем права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з визнанням вказаного майна відумерлою спадщиною на підставі рішення суду.
В позовній заяві Обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Лубнитеплоенерго» просить стягнути з відповідача заборгованість за послугу з постачання теплової енергії та абонентське обслуговування за період з 03.01.2024 р. (момент відкриття спадщини померлих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) до 30.09.2025 р.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Статтею 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини (чч. 1,2 ст. 1277 ЦК України).
За приписами частини першої ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
За приписами частини третьої ст. 1277 Цивільного кодексу України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна – місцезнаходженням основної частини рухомого майна.
Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 14.12.2022 р. у справі № 461/12525/15-ц, інтерес територіальної громади в отриманні спадкового майна у власність громади в разі відсутності спадкоємців є наслідком неотримання спадщини будь-ким зі спадкоємців або наслідком їх відсутності взагалі. За таких обставин слід дійти висновку, що такі правовідносини є подібними до спадкових, хоч до них у цілому не відносяться. На користь цього висновку свідчить також розміщення норм права про можливість визнання спадщини відумерлою саме у книзі шостій Цивільного кодексу України «Спадкове право». Відтак захист інтересу територіальної громади щодо відумерлого майна повинен регулюватись та здійснюватися таким самим способом, виходячи з тих самих принципів, як і можливість захистити своє право спадкоємцем, який своєчасно спадщину не прийняв, вона була визнана відумерлою та продана іншій особі.
Тож територіальна громада виступає так званим екстраординарним спадкоємцем, тоді коли ординарних спадкоємців такого майна (за заповітом чи за законом) немає. Оскільки до територіального громади переходять як права, так і обов`язки, її правовий статус є таким самим, як і у спадкоємців.
Незважаючи на те, що набуття суб`єктивного права у територіальної громади на відумерлу спадщину пов`язується з відповідним висновком суду про відумерлість такої спадщини, для територіальної громади такою самою мірою діятиме принцип, що відумерла спадщина належить територіальній громаді з моменту відкриття спадщини.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31.05.2023 у справі № 335/12292/19.
Згідно з статтею 41 Конституції України, статтею 319 Цивільного кодексу України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.
Власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов`язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує принцип поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом.
Верховний Суд в ухвалі від 31.03.2025 р. у справі № 539/362/23 дійшов наступних висновків відносно питань виконання своїх обов`язків територіальною громадою при набутті відумерлої спадщини:
- законодавець не кваліфікує набуття територіальною громадою права на відумерлу спадщину як спадкування, а територіальну громаду, в цьому випадку, як спадкоємця;
- спадкоємці мають право на спадкування, натомість територіальній громаді належить публічний обов`язок. Тобто, територіальна громада має виконати публічний обов`язок, а не здійснити цивільне право чи інтерес, які в неї відсутні;
- публічний обов`язок територіальної громади виникає за наявності сукупності юридичних фактів (у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття; сплив одного року з часу відкриття спадщини);
- по своїй суті набуття територіальною громадою права на відумерлу спадщину є специфічним різновидом правонаступництва, адже воно зумовлює не тільки набуття прав («актив»), але й обов`язків («пасив»). При визначенні складу пасиву і виду обов`язків, що включаються до нього основним критерієм має слугувати те, чи не є такі обов`язки особистими і не припинилися внаслідок смерті особи. До майнових обов`язків, що включаються до пасиву, відносяться як ті, які мають договірну сутність (зокрема, сплатити певну грошову суму, виконати роботу, надати послуги, передати річ), так і недоговірну (наприклад, сплата винагороди по публічній обіцянці);
- при виконанні обов`язків територіальною громадою законодавець встановив межу їх виконання. Такою межею виступає вартість майна набутого територіальною громадою як відумерлої спадщини. Порядком виконання обов`язків територіальною громадою встановлений в статтях 1281 та 1282 ЦК України;
- законодавець на рівні книги 6 «Спадкове право» ЦК України не передбачає жодних переваг чи пріоритетів для кредиторів у тому разі, якщо обов`язки спадкодавця виконують його спадкоємці порівняно із кредиторами, якщо права на відумерлу спадщину набула територіальна громада. Висновок про те, що при відумерлості спадщини набувається лише право на майно, без обов`язків з очевидністю суперечить здоровому глузду та ставить в різне становище кредиторів, чого законодавець не мав на меті.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що, прийнявши відумерлу спадщину, Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області набула право на квартиру, успадкувавши права та обов`язки попередніх власників, відповідно має нести тягар утримання майна, що йому належить. Таким чином, у Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, як нового власника квартири, виникло зобов`язання зі сплати послуг з постачання теплової енергії, наданих з 03.01.2024 р. (з моменту відкриття спадщини).
З приводу розрахунку заявленої до стягнення суми заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та абонентське обслуговування суд зазначає наступне:
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).
Споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг (п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Частиною 6 статті 25 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що в разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Як встановлено судом, будинок за адресою: місто Лубни, вулиця Ярослава Мудрого, 17Б, оснащено вузлом комерційного обліку теплової енергії, що підтверджується Робочим проектом вузла обліку теплової енергії в житловому будинку по вул. Ярослава Мудрого, 17-б в м. Лубни, Актом демонтажу вузла комерційного обліку теплової енергії від 16.07.2025 р., Актом монтажу вузла комерційного обліку теплової енергії від 30.07.2025 р. та Актом про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік від 30.07.2025 р. (а. с. 23, 28).
Облік кількості відпущеної теплової енергії споживачам здійснюється за особовим рахунком 428703, призначеним для оплати комунальних послуг.
Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування (п. 8 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 р.).
Розпорядженням Лубенського міського голови № 513р від 19.10.2023 р. опалювальний період 2023/24 років для всіх споживачів Лубенської територіальної громади розпочато з 19.10.2023 р., рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради № 79 від 27.03.2024 р. цей опалювальний період закінчено з 01.04.2024 р.; опалювальний сезон 2024/25 років для всіх споживачів Лубенської територіальної громади розпочато з 21.10.2024 р., рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради № 69 від 26.03.2025 р. опалювальний період 2024/25 років закінчено з 01.04.2025 р.
За приписами частини 5 статті 13 Закону № 2189-VIII та пункту 30 індивідуального договору, плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:
- плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;
- плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 37 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги, які надаються підприємствами, що перебувають у спільній власності територіальних громад, представництво інтересів яких здійснює відповідна районна чи обласна рада, віднесено до повноважень районних чи обласних рад.
Рішеннями Полтавської обласної ради № 686 від 26.09.2023 р. та № 853 від 30.08.2024 р. встановлено тарифи для ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго».
Відповідно до цих рішень ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго», для потреб населення застосовує двоставковий тариф за послуги з постачання теплової енергії, який складається з:
- умовно-змінної частини 1 685,56 грн/Гкал;
- умовно-постійної частини (абонентська плата на одиницю теплового навантаження) 116 840,66 грн/Гкал/год. в місяць.
В опалювальний період нарахування плати (умовно-змінна частина) проводиться згідно показників лічильника теплової енергії за фактично спожиту теплову енергію.
Розрахунок місячної абонентської плати (умовно-постійна частина) розраховується виходячи з теплового навантаження будинку; площі квартири споживача; тарифу (116840,66грн/Гкал/год. в місяць).
Місячна абонентська плата (умовно-постійна частина) нараховується незалежно від показників лічильників теплової енергії щомісяця протягом року.
Крім того, як окремий платіж щомісяця протягом року виконавцем комунальних послуг виставляється плата за абонентське обслуговування (обов`язок щодо сплати якої встановлений п. 30 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії).
Термін «плата за абонентське обслуговування» визначена п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якого це платіж, який споживач сплачує виконавцю для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг, нарахуванням та стягненням плати за послуги, обслуговуванням та заміною вузла комерційного обліку теплової енергії.
Розмір плати за абонентське обслуговування за послугу з постачання теплової енергії в місяць у розрахунку на одного абонента, розрахований відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 808 від 21.08.2019 р., становить 33,74 грн, (копія наказу № 37-О від 15.09.2021 р. «Про плату за абонентське обслуговування» міститься в матеріалах справи, а. с. 36).
Комерційний облік послуги здійснюється вузлом обліку, що забезпечує загальний облік її споживання в будівлі, згідно з показаннями його засобів вимірювальної техніки.
Порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, встановлює Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Мінрегіону № 315 від 22.11.2018 р.
Розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період.
Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано (п. 3 р. І Методики розподілу).
Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги з постачання теплової енергії є календарний місяць (п. 35 Правил № 830, п. 32 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії).
Плата за послугу та плата за абонентське обслуговування вноситься споживачем виконавцю щомісяця однією сумою не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (п. 35 Правил № 830, п. 34 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії).
Відповідно до розрахунку позивача заборгованість відповідача за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою місто Лубни, вулиця Ярослава Мудрого, 17Б, кв. 62, складає 20 736,61 грн, яку ним не оплачено (розрахунок за особовим рахунком № 428703 міститься в матеріалах справи, а. с. 48-49).
Відповідачем розрахунок заборгованості не спростовується.
З огляду на викладене, дослідивши питання наявної заборгованості за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за спірний період (первинні та інші документи, що її підтверджують), оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, а також врахувавши встановлені законом принципи змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та вірогідності доказів, згідно з яким наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 20 736,61 грн заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та абонентське обслуговування підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому в цій частині підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.
Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).
Пунктом 45 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії визначено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.
Позивачем наведено розрахунок пені за прострочення здійснення оплати за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії в розмірі 304,67 грн за період з 03.03.2025 р. по 24.03.2026 р. (а. с. 51).
Відповідач контррозрахунку штрафних санкцій суду не надав.
Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені за несвоєчасне здійснення платежів за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, суд прийшов до висновку, що зазначені вимоги відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем приведено розрахунок 3% річних за прострочення здійснення оплати за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії в розмірі 827,39 грн та інфляційних втрат в розмірі 2 500,88 грн (а. с. 50-51).
Контррозрахунку розміру відсотків річних відповідачем також надано не було.
Здійснивши перевірку вказаного розрахунку, суд прийшов до висновку, що зазначені вимоги відповідають положенням чинного законодавства України, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.
Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).
Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Крім того, згідно зі ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010 р. № 4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Відповідно до ч. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» за заявою № 63566/00 суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» у даній справі в повному обсязі.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 2 662,40 грн.
Керуючись ст. 129, 231, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Лубенської територіальної громади в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області (37500, Полтавська обл., м. Лубни, вул. Ярослава Мудрого, 33, код ЄДРПОУ 21053182) на користь Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» (37500, Полтавська обл., м. Лубни, вул. Захисників України, 17, код ЄДРПОУ 05541083):
- 20 736,61 грн – заборгованість за послугу з постачання теплової енергії та абонентське обслуговування – на р/р № НОМЕР_2 в ТВБВ 10016/0226 ФПОУ АТ «Ощадбанк»;
- 304,67 грн – пеня, 2 500,88 грн – втрати від інфляції, 827,39 грн – 3 % річних – на р/р НОМЕР_3 / НОМЕР_4 в АБ «УКРГАЗБАНК»;
- 2 662,40 грн – судовий збір – на р/р НОМЕР_3 / НОМЕР_4 в АБ «УКРГАЗБАНК»).
3. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України. 

Повне рішення складено 20.07.2026 р.

Суддя О.С. Мацко