Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2026 року        м. Рівне

Справа № 559/1771/26
Провадження № 33/4815/811/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю: 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області 09 червня 2026 року, –

ВСТАНОВИВ:

 
Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області 09 червня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і до нього застосовано стягнення у виді штрафу 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
З матеріалів справи вбачається, що03 травня 2026 року о 08 год. 47 хв. в м. Дубно Рівненської області по вул. М`ятинська, 44, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Megane Scenic, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря на стан алкогольного сп`яніння № 102 від 03.05.2026. Результат огляду становить 0,55 проміле, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2  просить постанову місцевого суду відносно нього скасувати, а провадження у справі закрити. 
Зазначає, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів факту керування транспортним засобом, оскільки відеозаписи фіксують лише його перебування в припаркованому автомобілі із заглушеним двигуном, а постанова суду не містить належної ідентифікації транспортного засобу.
Вказує, що працівники поліції не довели наявності законних підстав для зупинки транспортного засобу, не повідомили конкретної причини зупинки відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію», а відтак подальші процесуальні дії, проведення огляду та зібрані докази є недопустимими.
Доводить, що огляд на стан сп`яніння проведено з порушенням вимог законодавства, оскільки поліцейські не встановили належних ознак сп`яніння, у процесуальних документах відсутні обов`язкові реквізити спеціального технічного засобу, а відеозаписи не підтверджують наявності ознак сп`яніння та не забезпечують безперервної фіксації події.
Заслухавши доводи на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Так, приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами, особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з вимогами ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
При прийнятті постанови щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції зазначені вимоги закону було дотримано.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні достатніх і достовірних доказах, яким надано належну юридичну оцінку. 
Факт керування транспортним засобом ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння за встановлених судом обставин підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №655937 від 03 травня 2026 року (а.с. 2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким результат огляду є позитивним та становить 0, 75 ‰ проміле (а.с. 5); результатом тесту № 1039, проведеного за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 7510, відповідно до якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (0, 75‰ проміле) (а.с. 6); направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до медичного закладу (а.с. 6); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №102 від 03 травня 2026 року, згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння (а.с. 7); відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції, якими зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (файл Clip-1, час 13:50), та у медичному закладі (файл Clip-2, час 06:00 та Сlip-3, час 11:10). 
Зазначені докази є узгодженими між собою та з іншими доказами у справі, сумнівів у їх належності та допустимості не викликають, а тому є належними і допустимими для використання у процесі доказування, оскільки містять фактичні дані, які логічно пов`язані з обставинами, що підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, що у процесі доказування не залежать від суб`єктивного сприйняття людей.
Так, апеляційний суд виходить з того, що проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі зафіксовано відеозаписом безперервно, у зв`язку з чим долучений до матеріалів справи відеозапис є належним та допустимим доказом.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 чи порушення ними порядку оформлення адміністративних матеріалів, що могли б ставити під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновків службових розслідувань, оскарження дій, судових рішень тощо) до апеляційної скарги не додано.
Доводи апеляційної скарги про відсутність належних і допустимих доказів факту керування транспортним засобом є безпідставними та спростовуються дослідженими судом доказами.
Так, із відеозапису з автомобільного відеореєстратора вбачається рух транспортного засобу Renault Megane Scenic, номерний знак НОМЕР_2 , його подальша зупинка, після чого до автомобіля підходять працівники поліції (файл 3140, час 00:40). З відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції встановлено, що на момент їх підходу двигун автомобіля був запущений, а за кермом перебував саме ОСОБА_1 , який під час спілкування з працівниками поліції повідомив, що їде на рибалку (файл Clip-0, час 02:35).
Отже, наявні у справі відеозаписи у своїй сукупності підтверджують факт керування ОСОБА_1 зазначеним транспортним засобом, у зв`язку з чим твердження апелянта про те, що відео фіксує лише його перебування у припаркованому автомобілі із заглушеним двигуном, не відповідають фактичним обставинам справи. 
Також безпідставними є доводи щодо відсутності належної ідентифікації транспортного засобу, оскільки його марка та державний номерний знак чітко зафіксовані на відеозаписі з автомобільного відеореєстратора.
Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу та, як наслідок, недопустимість отриманих у справі доказів.
Як вбачається з відеозаписів, після зупинки транспортного засобу працівники поліції повідомили ОСОБА_1 причину його зупинки, а також виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різку зміну забарвлення шкірного покриву обличчя та тремтіння пальців рук рибалку (файл Clip-0, час 03:50). Саме наявність зазначених ознак стала підставою для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до вимог статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Отже, твердження апелянта про те, що працівниками поліції не було встановлено ознак сп`яніння, а відеозаписи їх не підтверджують, спростовуються матеріалами справи, оскільки на відеозаписах зафіксовано, що поліцейські одразу після зупинки транспортного засобу повідомили ОСОБА_1 про конкретні виявлені ознаки сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст. ст. 33, 38 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке, на думку апеляційного суду, буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст. 23 КУпАП. 
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Отже, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. 6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області 09 червня 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду     О.І. Полюхович