ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2026 Справа № 914/460/26 
м.Львів
За заявою Фізичної особи – підприємця Оприск Марти Володимирівни, с. Дроговиж, Миколаївського району, Львівської області (вх.№ 3155/26 від 06.07.2026)
про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 914/460/26
за позовом: Фізичної особи – підприємця Оприск Марти Володимирівни, с. Дроговиж, Миколаївського району, Львівської області,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісла Сервіс», м. Львів
про: стягнення заборгованості в сумі 1584202,66 грн
Суддя: Олена ЩИГЕЛЬСЬКА
Без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:
Фізична особа – підприємець Оприск Марта Володимирівна звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісла Сервіс» про стягнення заборгованості за договором субпідряду від 09.12.2024 №0912/24 в сумі 1584202,66 грн., з якої: 1457203,20 грн основного боргу та 126999,46 грн інфляційних втрат.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.07.2026 у даній справі позов задоволено частково, присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісла Сервіс» (79000, м.Львів, вул.Довженка, буд.7, код ЄДРПОУ 40427343) на користь Фізичної особи підприємця Оприск Марти Володимирівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 1457203,20 грн основного боргу, 65827,00 грн інфляційних втрат та 18276,36 грн судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
06.07.2026 до суду надійшла заява позивача (вх.№3155/26) про ухвалення додаткового рішення у справі №914/460/26 про стягнення з відповідача на користь позивача 100000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою суду від 08.07.2026 прийнято до розгляду заяву Фізичної особи – підприємця Оприск Марти Володимирівни; постановлено розгляд заяви постановлено здійснювати без призначення судового засідання та виклику сторін.
АРГУМЕНТИ СТОРІН
Аргументи позивача 
На підтвердження понесених витрат правничу допомогу у справі №914/460/26 позивач долучив: договір про надання правової допомоги № 02/02/2026 від 02.02.2026; Акт наданих послуг від 03.07.2026 до договору про надання правової допомоги № 02/02/2026 від 02.02.2026; детальний опис наданих послуг професійної правничої допомоги по справі №914/460/26; платіжна інструкція № 1936 від 02.03.2026 на суму 100000,00 грн; 
Зважаючи на це, позивач просить стягнути із відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 100000,00 грн. 
Аргументи відповідача
Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСЛА СЕРВІС» вважає, що розмір витрат на професійну правову допомогу у даній справі у розмірі 100 000,00 грн., яку заявляє Позивач є завищеною та необґрунтованою. 
Відповідач стверджує, що Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу без належного процесуального та доказового обґрунтування, оскільки у матеріалах справи відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, детальний розрахунок таких витрат, а також відсутні належні і допустимі докази їх фактичного понесення, зокрема договір про надання правничої допомоги, акти приймання-передачі послуг, рахунки та платіжні документи.
Відповідач з посиланням на практику Верховного Суду вважає загальна вартість витрат на професійну правничу допомогу є завищеною та просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до суми 2000,00 грн.

ОЦІНКА СУДУ
Фізичною особою-підприємцем Оприск Мартою Володимирівною укладений з адвокатом Семиренко П.Я. договір про надання правової допомоги № 02/02/2026 від 02 лютого 2026 року. 
Згідно з п. 1.1 Договору Адвокат в порядку та на умовах, визначених цим Договором, приймає на себе доручення Клієнта (ФОП Оприск М.В.) про надання правової допомоги. 
Відповідно до 5.1. Договору за надання правової допомоги, визначеної п. 1.1 цього Договору, Клієнт сплачує Адвокату гонорар, який зазначається в Акті наданих послуг. 
У відповідності до пунктів 4.2., 4.3. Договору момент виконання зобов`язання Адвокатом, щодо надання правової допомоги згідно з п. 1.1. цього Договору визначається моментом підписання акту наданих послуг. Після підписання Сторонами акту наданих послуг Адвокат вважається таким, що повністю виконав свої обов`язки перед Клієнтом за цим Договором. 
02 березня 2026 року ФО-П Оприск сплачено на рахунок адвоката Семиренка П.Я. авансовий платіж за договором про надання правничої допомоги у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень, що підтверджується платіжним дорученням. 
03 липня 2026 року ФОП Оприск М.В. та адвокатом Семиренко П.Я. підписаний Акт наданих послуг за Договором про надання правової допомоги № 02/02/2026 від 02 лютого 2026 року, у якому вказано перелік послуг послуги (відповідно до п. 1.1 Договору) наданих адвокатом за період з « 02» лютого 2026 року по « 01» липня 2025 року. В п.2 Акту наданих послуг зазначено, що Сторони дійшли взаємної згоди про те, що вартість наданих послуг становить 100 000 (сто тисяч) грн.00 коп. 
З подано позивачем детального опису наданих послуг професійної правничої допомоги по справі вбачається, що Адвокат Семиренко Павло Якович в межах судової справи № 914/460/26, яка перебуває в провадженні Господарського суду Львівської області, на підставі укладеного з Фізичною особою-підприємцем Оприск Мартою Володимирівною договору про надання правової допомоги № 02/02/2026 від 02 лютого 2026 р. надав останній наступні послуги: 1. Проведення первинної усної консультації Клієнта щодо захисту його порушених прав (4 години *1 000 грн.) = 4 000,00 гривень. 2. Детальний правовий аналіз наданих Клієнтом матеріалів (договорів, актів, первинної документації) (8 годин *500 грн.) = 4 000,00 гривень. 3. Роз`яснення Клієнту положень чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини (2 години*1 500 грн.) = 3 000,00 гривень. 4. Моніторинг, систематизація та узагальнення релевантної судової практики, зокрема, практики Верховного Суду у подібних правовідносинах (6 годин *2 000 грн.) = 12 000,00 гривень. 5. Формування правової позиції та остаточної стратегії захисту інтересів Клієнта (4 години *2 000 грн.) = 8 000,00 гривень. 6. Підготовка та надання юридичних висновків Клієнту щодо результатів розгляду справи у суді першої інстанції (4 години*1 500 грн.) = 6 000,00 гривень. 7. Проведення поточних юридичних консультацій Клієнта у процесі підготовки та погодження матеріалів для позову (4 годин*2 250 грн.) = 9 000,00 гривень. 8. Складення тексту позовної заяви з нормативно-правовим обгрунтуванням та розрахунком сум стягнення (15 годин*2 000 грн.) = 30 000,00 гривень. 9. Формування додатків до позовної заяви (4 години* 1 250 грн.) = 5 000,00 гривень. 10. Подання позовної заяви до Господарського суду Львівської області через систему «Електронний суд» (1 година*2 000 грн.) = 2 000,00 гривень. 11. Ознайомлення з ухвалою суду про залишення позову без руху, аналіз викладених судом підстав (1 година*2 000 грн.) = 2 000,00 гривень. 12. Складення та подання до суду заяви про усунення недоліків позовної заяви з додатковими матеріалами (3 години*1 000 грн.) = 3 000,00 гривень. 13. Підготовка та подання до Господарського суду Львівської області додаткових пояснень по справі (3 години*1 000 грн.) = 3 000,00 гривень. 14. Представництво інтересів Клієнта у Господарському суді Львівської області (2 засідання (01.04.2026, 01.07.2026)*2 500 грн.)) = 5 000,00 гривень. 15. Написання та подання до Господарського суду Львівської області заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (4 години*1 000 грн.) = 4 000,00 гривень. Загальна вартість наданих послуг: 100 000,00 грн.
У п. 3 Акту наданих послуг визначено, що Сторони погодились, що їх зобов`язання виконані належним чином, жодних претензій щодо якості послуг, одна до одної не мають
В матеріалах справи містяться ордер на надання правничої допомоги адвокатом Семеренко П.Я.. в інтересах ФОП Оприск М.В. серія ВС №1439778; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 001208 від 26.10.2018.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які подані заявником, суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву з наступних підстав.
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України).
У позовній заяві позивач у справі попередньо визначив витрати на професійну правничу допомогу у сумі 100 000,00грн.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру; - погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
У той же час, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 наголошено на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
В той же час, Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові №922/445/19 від 03.10.2019 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Тобто "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачем відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, що фактично відповідає висновку викладеному у вищевказаній постанові.
При цьому, у постанові від 05.10.2021 у справі №907/746/17 колегія суддів Верховного Суду акцентувала увагу на тому, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання учасника справи про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.
Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2022 у справі №910/429/21 та від 11.11.2022 у справі №909/50/22.
Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норми права викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та у постанові Верховного Суду від 22.12.2022 у справі №922/2666/21.
При цьому, судом враховано, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів учасника справи (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17 та від 21.10.2021 у справі №420/4820/19).
В той же час, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Господарський суд, розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, доходить висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути не лише доведений, а документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Судом здійснено детальний та ретельний аналіз кожної складової наданих адвокатським об`єднанням послуг, перелік яких наведений у Акті здачі-приймання наданих послуг та у детальному описі наданих послуг, та встановлено, що послуги такі як: проведення первинної усної консультації Клієнта щодо захисту його порушених прав; детальний правовий аналіз наданих Клієнтом матеріалів (договорів, актів, первинної документації); роз`яснення Клієнту положень чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини; моніторинг, систематизація та узагальнення релевантної судової практики, зокрема, практики Верховного Суду у подібних правовідносинах; формування правової позиції та остаточної стратегії захисту інтересів Клієнта; підготовка та надання юридичних висновків Клієнту щодо результатів розгляду справи у суді першої інстанції; проведення поточних юридичних консультацій Клієнта у процесі підготовки та погодження матеріалів для позову мають включатися до послуги - складення тексту позовної заяви з нормативно-правовим обгрунтуванням та розрахунком сум стягнення, формування додатків до позовної заяви та подання позовної заяви до Господарського суду Львівської області через систему «Електронний суд».
Щодо включення до переліку такої послуги як підготовка клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Обов`язку суду щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу передує подання стороною відповідної заяви.
Разом з тим процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21, від 31.05.2022 у справі №917/304/21 та від 19.01.2024 у справі №910/2053/20.
Отже, в силу приписів наведених вище положень законодавства суд зазначає про те, що заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною.
З огляду на викладене, подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору.
Отже, вказана заява є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22.
Крім того, суд зазначає, що даний спір є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договорів і регулюються нормами Цивільного кодексу України, в той час як великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, так як дана справа є звичайним розрахунковим спором. 
Згідно із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 30.01.2023 у справі №910/7032/17, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Отже, на підставі викладеного, з урахуванням критеріїв, розумності, співмірності та враховуючи баланс інтересів сторін у даному питанні, беручи до уваги часткове задоволенян позовних вимог, суд вважає адекватним розміром професійної правничої допомоги, яка може бути покладена на відповідача при розгляді даної справи - 50 000,00 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.233-241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд –
ВИРІШИВ:

1. Заяву Фізичної особи – підприємця Оприск Марти Володимирівни про відшкодування витрат на правничу допомогу – задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ісла Сервіс» (79000, м.Львів, вул.Довженка, буд.7, код ЄДРПОУ 40427343) на користь Фізичної особи підприємця Оприск Марти Володимирівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 50000,00грн витрат на професійно правничу допомогу. 
3. В задоволенні решти вимог заяви відмовити.
4. Наказ видати після набрання додатковим судовим рішенням законної сили в порядку ст. 327 ГПК України.
Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Суддя Щигельська О.І.