Справа № 175/19992/25
Провадження № 2/175/4230/25
РІШЕННЯ 
Іменем України
"17" серпня 2026 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря судового засідання Гусєвої К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про зняття обтяження з нерухомого майна, 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про зняття обтяження з нерухомого майна.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько – ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина. Згідно з договором про розподіл спадкового майна у спадщину позивачу перейшов житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, під час оформлення спадкових прав позивачем було виявлено обтяження у вигляді заборони відчуження житлового будинку. Відповідно до інформаційної довідки з державних реєстрів, таку заборону зареєстровано 20.07.2005 року Третьою Краматорською державною нотаріальною конторою за № 220-36-88 на підставі повідомлення відділення № 28-65 Ощадбанку м. Краматорська від 07.07.1989 року № 2-19-89. З метою зняття зазначеного обтяження 07.05.2025 року позивач звернувся до АТ «Ощадбанк». За результатами розгляду його звернення банк повідомив, що не володіє документами чи інформацією щодо підстав накладення заборони, а спірний об`єкт нерухомого майна станом на день надання відповіді у заставі банку не перебуває. Оскільки наявність зазначеного обтяження перешкоджає позивачу в оформленні спадкових прав після смерті його батька, останній звернувся до суду з даним позовом про зняття обтяження з нерухомого майна.
Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27.11.2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Представник відповідача через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем не наведено доказів, які б свідчили про вину банку у неможливості реалізації позивачем своїх прав, а тому визначення АТ «Ощадбанк» відповідачем у даній справі є необґрунтованим та помилковим. Також зазначив, що АТ «Ощадбанк» не входить до кола суб`єктів державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а тому не може відповідати за внесення записів про обтяження нерухомого майна до відповідних реєстрів, у тому числі за державну реєстрацію у 2005 році обтяження, скасування якого є предметом даного позову. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що заборона відчуження була накладена з ініціативи або за участю АТ «Ощадбанк». За таких обставин представник відповідача вважає, що банк не є належним відповідачем у даній справі, оскільки його діями чи бездіяльністю права та законні інтереси позивача не порушувалися. Враховуючи викладене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за адресою його проживання. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило.
Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27.05.2026 року витребувано докази.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м. Краматорська, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 , про що зроблено актовий запис №565. Батьком дитини записаний – ОСОБА_2 , матір`ю – ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради від 08.07.2024 року, актовий запис – 1001.
Згідно договору про розподіл спадкового майна, посвідченого державним нотаріусом Другої краматорської державної нотаріальної контори Костюковою Н.С. від 30.01.2025 року, укладеного між спадкоємцями ОСОБА_3 та ОСОБА_1 здійснено розподіл спадкового майна, за яким дружина - ОСОБА_3 успадковує: причеп марки ПФ, модель 01 фермер, 2009 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , син - ОСОБА_1 успадковує житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки ВАЗ, модель 217030-110-01, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 ; мотоцикл марки КМЗ Дніпро 11, 1987 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 .
При цьому, як було встановлено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна суб`єкта, 20.07.2005 року за №2203688 реєстратором: Третьої краматорської державної нотаріальної контори, на підставі повідомлення відділення №2865 Ощадбанку м. Краматорська б/н від 07.07.1989 року, р.з. №2/1989 було встановлено обтяження у вигляді заборони на житлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 .
07.05.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» щодо надання довідки про погашення заборгованості та надання документів для зняття обтяження (заборони) з нерухомого майна, накладеного 07.07.1989 року. 
За результатами розгляду вказаного звернення від 20.05.2025 року, надано відповідь, за якою повідомлено, що банк не володіє будь-якими документами та інформацією, що стосується підстав внесення 07.07.1989 року обтяження (заборони) на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 або підстав припинення вказаного обтяження (заборони). Вказано, що станом на 20.05.2025 року об`єкт нерухомого майна, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в заставі (іпотеці) банку не перебуває.
Згідно інформаційної довідки №46/1211/16555/2026/БТ, виданої АТ «Державний ощадний банк» від 22.06.2026 року повідомлено, що в програмному забезпеченні відсутня інформація, щодо заборгованості ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перед АТ «Ощадбанк».
Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Частиною 2 ст. 328 ЦК визначено, що право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ч. 1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.
Вимогами ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, держава не втрачається у здійснення власником права власності.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.
Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також, особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідно до ст. 391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Як було встановлено матеріалами справи, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно, що підлягало розподілу між спадкоємцями на підставі договору про розподіл спадкового майна від 30.01.2025 року. Таким чином, суд доходить висновку, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , увійшов до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 , а спадкоємцем зазначеного майна є позивач.
При цьому, звертаючись до суду з даним позовом позивач звертає увагу, що під час оформлення спадкових прав було виявлено обтяження у вигляді заборони відчуження житлового будинку на підставі інформаційної довідки з державних реєстрів, обтяження було внесено 20.07.2005 року Третьою Краматорською державною нотаріальною конторою за № 220-36-88 на підставі повідомлення відділення №28-65 Ощадбанку м. Краматорська від 07.07.1989 року № 2-19-89. 
Обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна (частина 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).
Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.
Суд звертає увагу, що під час судового розгляду знайшов своє підтвердження факт виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань перед відповідачем АТ «Ощадбанк», про що свідчить відсутність у банку будь-яких майнових претензій до нього. У зв`язку з цим суд доходить висновку про відсутність правових підстав для подальшого існування обтяження щодо вказаного нерухомого майна.
Щодо тверджень представника позивача про те, що Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» є неналежним відповідачем, оскільки дата створення банку є пізнішою за дату повідомлення, на підставі якого було накладено відповідне обтяження, суд зазначає наступне.
Статтями 38, 39 розділу IV «Ощадна справа в Україні» Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 20.03.1991 року № 872-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що ощадну справу в Україні здійснює Ощадний банк України та інші комерційні банки. Ощадний банк України є спеціалізованим комерційним банком та юридичною особою. Керівництво Ощадним банком України здійснює Правління банку. Україна гарантує збереження вкладів і цінних паперів громадян в Ощадному банку України та їх видачу вкладникам на першу вимогу.
Відповідно до пункту 2 Постанови Верховної Ради України від 20.03.1991 року «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» було оголошено власністю України Український Республіканський банк Держбанку СРСР, Український Республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку «Укрпромбудбанк», Український Республіканський банк Ощадного банку СРСР, Український республіканський банк Зовнішекономбанку СРСР з їх мережею, обчислювальними центрами, усіма активами та пасивами.
Наказом Українського Республіканського банку від 02.01.1992 року № 2-К, відповідно до Статуту, зареєстрованого Національним банком України 31.12.1991 року за № 4, Український Республіканський банк Ощадного банку СРСР з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій перетворено в Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України).
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.1999 року № 876 «Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на виконання розпорядження Президента України від 20.05.1999 року № 106 та з метою удосконалення структури і організації управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України, створення умов для більш ефективної реалізації державою прав власника, вирішено перетворити Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України) у відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України».
Отже, посилання представника АТ «Державний ощадний банк України» на те, що останній не є правонаступником Українського Республіканського банку Ощадного банку СРСР, суперечить наведеним нормативно-правовим актам, якими прямо визначено правонаступництво Ощадбанку.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що АТ «Державний ощадний банк України» є належним відповідачем у справі як правонаступник відповідних прав та обов`язків Ощадного банку СРСР, а тому несе матеріально-правову відповідальність за заявленими позивачем вимогами.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Дослідивши встановлені фактичні обставини у справі, надавши оцінку доказам, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 грн 20 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 27, 76-81, 89, 141, 258, 263, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про зняття обтяження з нерухомого майна - задовольнити.
Скасувати обтяження у вигляді заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстроване в єдиному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна суб`єкта, 20.07.2005 року за №2203688 реєстратором: Третьої краматорської державної нотаріальної контори, на підставі повідомлення відділення №2865 Ощадбанку м. Краматорська б/н від 07.07.1989 року р.з. №2/1989.
Стягнути з Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (ЄДРПОУ 00032129, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12 Г) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя  Тамара ЖУРАВЕЛЬ