ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 року | Справа №160/26688/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "САРМАТ" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства "САРМАТ" до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій позивач просить:
- визнати противоправною та скасувати поставу про застосування адміністративно- господарського штрафу №007763 від 06.08.2025 на загальну суму 51 000,00 гривень, що винесено Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що акт №007216 про проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 14 липня 2025 року містить інформацію, що не відповідає дійсності. Висновок щодо перевищення встановлених законодавством вагових норм встановлено лише за інформації, вказаної у товарно-транспортній накладній №6 від 14.07.2025. Вимірювання фактичної ваги транспортного засобу з вантажем інспектором не проводилося. Щодо вказівки у акті перевірки на факт «відсутня інформація на паперовому носії режимів праці та відпочинку водія ОСОБА_1 за 14.07.2025 з діючого повіреного тахографа», зазначає, що перевірка роботи тахографа інспектором не проводилася. Стосовно відсутності в товарно-транспортній накладній №6 від 14.07.2025 відсутні обов?язкові реквізити, а саме: коди ЄДРПОУ, або РНОКПП замовника, вантажовідправника і вантажоотримувача, ПП «САРМАТ» зауважує, що форма Nє1-TH не передбачає наявність коди ЄДРПОУ, або РНОКПП замовника, вантажовідправника і вантажоотримувача. Враховуючи те, що акт перевірки, який став підставою для постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, складено з порушенням чинного законодавства, це зумовлює скасування оскаржуваної постанови, як противоправної, необґрунтованої та безпідставної. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.10.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з позовними вимогами та просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області на підставі направлення на рейдову перевірку Nє000218 від 10.07.2025 проведено рейдову перевірку (перевірку на дорозі) у Дніпропетровській області, а/д Р-74, в тому числі документальний ваговий контроль. 14.07.2025 при проведенні рейдової перевірки (перевірки на дорозі), перевірено транспортний засіб марки SCANIA, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Перевіркою зафіксовано перевищення встановлених законодавством вагових параметрів транспортного засобу позивача шляхом проведення документального вагового контролю відповідно до вимог підпункту 5-1 пункту 1 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України Nє879 від 27.06.2007. Під час проведення документального габаритно-вагового контролю встановлено: маса транспортного засобу з вантажем становить 49,66 т, що перевищує нормативно визначені 38 т на 30,7 %. За результатами проведення габаритно-вагового контролю інспектором складено Акт Nє000444 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.07.2025. Зважаючи на виявлене порушення було складено акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом Nє007216 від 14.07.2025. В акті зафіксовано: «Під час перевірки виявлено порушення: ТТН оформлена з порушенням вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутні коди ЄДРПОУ вантажовідправника, вантажоодержувача, відсутня інформація на паперовому носії режимів праці та відпочинку водія ОСОБА_1 за 14.07.25 р. з діючого і повіреного тахографа. Перевищення встановлених законодавством вагових норм склало 30,7 %, а саме: 49,66 т, чим порушив вимоги ст. 48 та п.22.5 ПКМУ Nє1306 від 10.10.2001 р. у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" частина 1 абзац 17 перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 30 % при перевезенні подільного вантажу; ч.1 абзац 3 перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів визначених ст. 48 цього Закону.». Водій від підпису та пояснень відмовився. Позивач на розгляд справи 6 серпня 2025 року не з`явився, хоча у запереченнях на акт Nє 34789/0/22-25 від 07.08.2025 зазначив, що отримав повідомлення від 22.07.2025 Nє 64571/25/24-25, в якому вказано, що розгляд справи відбудеться 6 серпня 2025 року. За результатом розгляду справи було винесено: постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу Nє007763 від 06 серпня 2025 року, відповідно до абз.17 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», яку оскаржує Позивач в цій справі та постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу Nє007762 від 06 серпня 2025 року, відповідно до абз.3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», яку оскаржує Позивач в справі Nє160/26686/25. Відповідач вважає, що доводи позовної заяви не підтверджують порушення в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки, a оскаржуваний акт індивідуальної дії є таким, що прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства. 
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області на підставі направлення на рейдову перевірку Nє000218 від 10.07.2025 проведено рейдову перевірку (перевірку на дорозі) у Дніпропетровській області, а/д Р-74, в тому числі документальний ваговий контроль. 14.07.2025 при проведенні рейдової перевірки (перевірки на дорозі), перевірено транспортний засіб марки SCANIA, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .
Під час проведення документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки SCANIA, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 було встановлено, що автомобільним перевізником згідно товарно-транспортної накладної № 6 від 14.07.2025 є ПП «САРМАТ», маса транспортного засобу з вантажем становить 49,66 т, що перевищує нормативно визначені 38 т на 30,7 %.
За результатами проведення габаритно-вагового контролю інспектором складено Акт Nє000444 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 14.07.2025. Зважаючи на виявлене порушення було складено акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом Nє007216 від 14.07.2025. 
В акті зафіксовано: «Під час перевірки виявлено порушення: ТТН оформлена з порушенням вимог ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутні коди ЄДРПОУ вантажовідправника, вантажоодержувача, відсутня інформація на паперовому носії режимів праці та відпочинку водія ОСОБА_1 за 14.07.25 р. з діючого і повіреного тахографа. Перевищення встановлених законодавством вагових норм склало 30,7 %, а саме: 49,66 т, чим порушив вимоги ст. 48 та п.22.5 ПКМУ Nє1306 від 10.10.2001 р. у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" частина 1 абзац 17 перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 30 % при перевезенні подільного вантажу; ч.1 абзац 3 перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів визначених ст. 48 цього Закону». Водій від підпису та пояснень відмовився. 
22.07.2025 року Відділ державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті направив на адресу позивача повідомлення про розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт від 22.07.2025 № 64571/25/24-25, разом з копією Акта №007216.
Судом встановлено та сторонами не заперечується, що повідомлення про розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт від 22.07.2025 №64571/25/24-25, разом з копією Акта №007216, було отримано позивачем 26.07.2025, проте позивач на розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт 06 серпня 2025 року не з`явився.
За результатом розгляду справи було винесено: постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу Nє007763 від 06 серпня 2025 року, відповідно до абз.17 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України.
Пунктом 1, підпунктом 1 пункту 4, підпунктами 2, 15 пункту 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 (далі Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад та територій (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Основними завданнями Укртрансбезпеки, серед іншого є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті. Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю.
Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (п.8 Положення №103).
З огляду на викладене, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, а також є органом наділеним спеціальною компетенцією, якому надано повноваження щодо реалізації політики держави з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування та має право вимагати дотримання законодавчих та нормативних актів з питань дорожнього руху.
Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2025 р. № 141 (далі - Порядок № 1567) врегульовано, що:
рейдовим перевіркам підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.(пункт 2);
рейдові перевірки на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення і направлення на рейдову перевірку (пункт 3);
рейдова перевірка проводиться на підставі направлення на рейдову перевірку (у паперовій або електронній формі (за наявності технічної можливості) із зазначенням посадових осіб за формою згідно з додатком 1 (далі - направлення), що складається та підписується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу (пункт 4);
рейдова перевірка проводиться шляхом зупинення транспортного засобу або без такого зупинення. Рейдова перевірка без зупинення транспортного засобу проводиться на автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, у місцях посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, у зонах габаритно-вагового контролю, на інших об`єктах, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту (пункт 8).
Крім того, за приписами п.13 Порядку №1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки транспортного засобу порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою, яка провела перевірку, складається акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно здодатком 2(далі - акт проведення перевірки).
У разі виявлення в ході рейдової перевірки порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових вантажів посадовою особою додатково складається акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів за формою згідно здодатком 3або акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів за формою згідно здодатком 4.
За наявності в діях автомобільного перевізника ознак адміністративного правопорушення притягнення правопорушника до відповідальності здійснюється в порядку, встановленому Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Статтею 2 Закону України "Про автомобільний транспорт" №2344-ІІІ від 05.04.2001 року (далі - Закон №2344-ІІ) визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно- правових актів у сфері автомобільних перевезень.
Відповідно до статті 6 Закону №2344-ІІІ, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України,
Статтею 48 Закону №2344-ІІІ визначено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.
Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363 затверджені Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі -Правила № 363).
Відповідно до пункту 1 Правил № 363 вантажовідправник це фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка надає перевізнику вантаж для перевезення та вносить відповідні відомості до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж; вантажоодержувач це фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка здійснює прийом вантажу та розвантаження транспортного засобу у порядку, встановленому законодавством; товарно- транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу; товарно-транспортна накладна це єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені Законом України «Про автомобільний транспорт» та цими Правилами.
Пунктом 11.1 Правил № 363 передбачено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка містить всі обов`язкові реквізити, визначені Законом України «Про автомобільний транспорт», форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Згідно з пунктами 11.3 - 11.5 Правил № 363 товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом.
Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники.
У разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у замовника (вантажовідправника), другий - водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається перевізнику.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» затверджено Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі Правила №30).
Відповідно до пункту 1 Правил №30 визначено, що вони встановлюють єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цими Правилами, застосовуються правила міжнародного договору.
Згідно з пунктами 2, 3 даних Правил №30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Як встановлено пунктом 4 Правил №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції заформою, наведеною в додатку до цих Правил, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Пунктом 25 Правил №30 визначено, що забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного упункті 4цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.
Частиною 2 статті 49 Закону України "Про автомобільний транспорт" водій транспортного засобу зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; перевіряти надійність пломбування, закріплення, накриття та ув`язування вантажу для його безпечного перевезення; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, та своєчасно його доставити вантажовласнику (уповноваженій ним особі); дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.
Аналізуючи наведені положення Правил та форми яка наведена в додатку 7 до цих Правил, суд зазначає, що у будь-якому разі товарно-транспортна накладна має містити обов`язкову інформацію (обов`язкові реквізити) визначену цими Правилами та відображену у додатку.
Отже, правила перевезення вантажів автомобільним транспортом України визначають, що товарно-транспортна накладна (ТТН) обов`язково повинна оформлятися, якщо перевезення вантажу здійснюється автомобільним транспортом на договірних умовах (тобто коли є послуга перевезення вантажу).
Суд зауважує, що пунктом 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначаються окремими актами законодавства.
Таким чином, нормами чинного законодавства установлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879(далі - Порядок № 879).
Підпунктом 5 пункту 2 Порядку №879 передбачено, що дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р, № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.
Пунктом 16 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
Згідно з пп. 5-1 п.2 Порядку №879 документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.
Відповідно до пп.11 п.2 Порядку №879 точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному, автоматичному або пересувному пункті (з урахуванням похибки вимірювального обладнання).
Пунктом 18 Порядку №879 передбачено, що за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
З вищевикладених норм випливає висновок, що габаритно-ваговий контроль може бути як документальним так і точним, або документальним та точним одночасно.
Водночас, п.18 Порядку №879 передбачає видачу довідки водієві транспортного засобу про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення у разі здійснення габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті, тобто за результатами зважування при здійсненні точного габаритно-вагового контролю.
Тоді як, у спірних правовідносинах точний габаритно-ваговий контроль не проводився, а відповідачем було проведено документальний контроль, шляхом додавання маси транспортного засобу без навантаження та маси вантажу, яка вказана у наданій для перевірки товарно-транспортній накладній, отже довідка про здійснення габаритно-вагового контролю не складалась, що відповідає приписам чинного законодавства.
Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ, з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
За правилами статті 33 Закон України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 №2862-ІV, рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту 3 Правил № 30 транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
В підпункті "б" пункту 22.5 ПДР України № 1306 вбачається, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси, зокрема, комбіновані транспортні засоби: трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом максимального значення для автомобільних доріг місцевого значення - 24 тонни.
Абзацами 3, 17 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за:
перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначенихстаттями 39 і48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Зважаючи на вказані норми, суд доходить висновку, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм покладається виключно на автомобільних перевізників.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09.08.2019 у справі № 806/1450/16, від 22.02.2023 у справі № 240/22448/20, від 01.06.2023 у справі № 640/39442/21, від 23.08.2023 у справі № 600/1407/22-а, від 12.10.2023 у справі № 280/3520/22, від 24.01.2025 у справі № 520/11723/23.
Під час проведення документального габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки SCANIA, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 було встановлено, що автомобільним перевізником згідно товарно-транспортної накладної № 6 від 14.07.2025 є ПП «САРМАТ», маса транспортного засобу з вантажем становить 49,66 т, що перевищує нормативно визначені 38 т на 30,7 %.
Позивач у позовній заяві посилається на те, що висновок щодо перевищення встановлених законодавством вагових норм встановлено лише за інформації, вказаної у товарно-транспортній накладній № 6 від 14.07.2025 року, оскільки вимірювання фактичної ваги транспортного засобу з вантажем інспектором не проводилося. Товарно-транспортна накладна № 6 від 14.07.2025 року стосовно заповнення відомості про вантаж містить помилково вказані дані у стовбці «Маса брутто, т». Отже, на думку позивача, перенавантаження транспортного засобу не є встановленим відповідно до діючого законодавства й не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ПП «САРМАТ».
Водночас, як зазначалось вище, в силу приписів норм чинного законодавства, габаритно-ваговий контроль може бути як документальним так і точним, або документальним та точним одночасно, що свідчить про відсутність порушень з боку відповідача щодо проведення лише документального габаритно-вагового контролю без фактичного зважування транспортного засобу.
При цьому, позивач зазначає, що товарно-транспортна накладна № 6 від 14.07.2025 стосовно заповнення відомості про вантаж містила помилки у стовбці «Маса брутто», тобто позивач у позовній заяві наголошує на тому, що на момент рейдової перевірки у водія транспортного засобу марки SCANIA, , була лише товарно-транспортна накладна оформлена з помилками та не заперечує факт відсутності товарно-транспортної накладної оформленої належним чином.
Враховуючи встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що в даному випадку при перевезенні вантажу з перевищенням допустимих вагових норм, позивач виступав як перевізник, оскільки автомобільним перевізником, відповідно до наданого законом визначення може бути зокрема, юридична особа, яка здійснює перевезення вантажів транспортними засобами.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених висновків суду не спростовують.
З огляду на викладене, оскільки чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, підтвердження допущеного порушення позивачем встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків, Державною службою України з безпеки на транспорті було правомірно винесено постанову про застосування адміністративно господарського штрафу №007763 від 06 серпня 2025 року.
Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.
Керуючись ст. 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову Приватного підприємства «Сармат» до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська