ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2026 | Справа № 910/3338/26

За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" м. Києва
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Кий" м. Києва
про стягнення боргу, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 14040,21 грн.,
Суддя Паламар П.І.
Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у березні 2026 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося в суд з указаним позовом.
Позивач зазначав, що всупереч умов укладеного між ним та відповідачем договору № 103024700010100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до групи житлових приміщень суб`єкта господарювання від 26 квітня 2019 р. останній не в повному обсязі оплатив спожиті протягом листопада 2018-вересня 2025 років послуги з централізованого опалення до квартири № 10 у будинку 15 по вул. Новомостицькій у м. Києві, заборгувавши 7472,37 грн.
З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 7472,37 грн. боргу, 5065,42 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 1502,42 грн. три проценти річних з простроченої суми, а також понесені ним по справі судові витрати.
Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог. Пояснив, що квартира АДРЕСА_1 ніколи не належала йому ні на праві власності, ні на праві користування. Він мав намір придбати у власність житлові приміщення в буд. 15 по вул. Новомостицькій в м. Києві, проте не набув у власність житлові приміщення у вказаному будинку, в т.ч. квартиру АДРЕСА_1 . Також пояснив, що згідно п. 36 договору № 103024700010100 від 26 квітня 2019 р. договір діє з моменту його підписання сторонами до 15 травня 2020 р. Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України сторони погодили, що умови договору застосовуються до відносин, які існували з 1 листопада 2018 р. Проте позивачем не надано доказів існування відносин між ним і позивачем з 1 листопада 2018 р. до моменту укладення договору. Відповідно до інформації, розміщеної на Порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва будинок № 15 по вулиці Новомостицькій в м. Києві введений в експлуатацію 18 червня 2020 р.
Також вказував, що з розрахунку позивача заборгованості за послуги з централізованого опалення за період листопада 2018 - вересня 2025 років вбачається, що фактично нарахування за надані послуги здійснюється за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року включно (з лютого 2019 року по вересень 2025 року фактичні нарахування відсутні, а лише зазначені коригування нарахованих раніше сум в бік зменшення вартості наданих послуг). При цьому, внаслідок здійснення позивачем неодноразового коригування нарахувань, остаточна загальна вартість наданих послуг за період листопад 2018 - лютий 2019 становить 2556,71 грн., а не 7472,37 грн., як зазначає у позові позивач. Просив застосувати строк позовної давності щодо заявлених вимог за період листопада 2018-лютий 2019 років.
Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.
Судом встановлено, що 26 квітня 2019 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 103024700010100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до групи житлових приміщень суб`єкта господарювання, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надавати відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно з діючими нормативами, а відповідач - оплачувати вартість наданих послуг на умовах договору.
Згідно п. 13 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Система оплати послуг щомісячна. У разі застосування щомісячної оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Строк дії договору відповідно до умов п. 36 договору встановлений з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатк4ами та діє до 15 травня 2020 р. Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України сторони погодили, що умови договору застосовуються до відносин, які існували з 1 листопада 2018 року.
Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодною зі сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду (п. 37 договору). Доказів припинення договору в установленому порядку суду не надано.
Перелік об`єктів надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води наведений у Додатку №1 до договору.
Відповідно до п. 10 Додатку №1 до договору послуги надаються до квартири АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Вказані обставини підтверджуються наявною у матеріалах справи копією вищевказаного договору.
Заявлені вимоги стосуються оплати відповідачем за надані послуги з централізованого опалення за період листопада 2018-вересня 2025 років вартістю 7472,37 грн.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються.
Всупереч вимог ст. 74 ГПК України позивачем не надано належних і допустимих доказів надання послуг з централізованого опалення після лютого 2019 року.
Як стверджує позивач, у відповідача станом на 25 березня 2026 року за наданій йому послуги з централізованого опалення за період листопада 2018-вересня 2025 років наявна заборгованість у розмірі 7472,37 грн., на підтвердження чого ним подані розрахунок заборгованості, рахунок на оплату заборгованості за послуги централізованого опалення № 103024700100102/09/2025 від 30 вересня 2025 р., акти надання послуг з централізованого опалення № 103024700100102/11/2018/2 від 30 листопада 2018 р., 103024700100102/12/2018/2 від 31 грудня 2018 р., 103024700100102/01/2019/2 від 31 січня 2019 р., 103024700100102/02/2019/2 від 28 лютого 2019 р., 103024700100102/06/2019/2 від 30 червня 2019 р., 10324700100102/10/2019/2 від 31 жовтня 2019 р., 103024700100102/11/2019/2 від 30 листопада 2019 р., 103024700100102/02/2020/2 від 29 лютого 2020 р., 103024700100102/07/2021/2 від 31 липня 2021 р., корінці нарядів, відомості обліку, акт прийняття теплового вузла обліку № 7-400-34 від 16 квітня 2018 р., акти про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи №№ 7-05-218 від 7 травня 2019 р., 708231 від 6 серпня 2020 р.
З указаного розрахунку позивача заборгованості за послуги з централізованого опалення за період листопада 2018-вересня 2025 років слідує, що фактично нарахування за надані послуги позивачем здійснено за період з листопада 2018 до лютого 2019 років, оскільки за період лютого 2019-вересня 2025 років нарахування відсутні, а лише зазначені коригування нарахованих раніше сум в бік зменшення вартості наданих послуг.
Подані позивачем акти надання послуг з централізованого опалення не є належними і достовірними доказами надання послуг відповідачу, оскільки з указаних актів вбачається, що з боку відповідача вони не підписані.
Факт надання послуг за договором відповідачем не визнано.
При цьому, з урахуванням проведених самим же позивачем коригувань вартість наданих послуг за період листопад 2018 - лютий 2019 років становить 2556,71 грн., а не 7472,37 грн., як зазначено у позовній заяві.
Тому поданий позивачем розрахунок заборгованості суд оцінює критично, як такий, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, зібраних у справі доказах та встановлених обставинах.
За таких обставин заявлені позивачем вимоги понад 2556,71 грн. задоволенню не підлягають, у позові про стягнення з відповідача 4915,66 грн. (7472,37 грн-2556,71 грн) слід відмовити з цих підстав.
Виходячи з наведеного, позивач набув право вимагати від відповідача сплати на свою користь 2556,71 грн. за надані послуги протягом листопада 2018 - лютого 2019 років.
Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
На підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 211 від 11 березня 2020 року, строки визначені, зокрема ст. 257 цього Кодексу, продовжувалися на строк дії такого карантину. Дія указаних положень охоплює період з 2 квітня 2020 до 30 червня 2023 років.
Згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України строки, визначені, зокрема, ст. 257 ЦК України продовжувалися, а згодом зупинялися на строк дії воєнного стану.
Дія указаних положень в частині продовження строків охоплює період з 17 березня 2023 до 29 січня 2024 років, а в частині зупинення - з 30 січня 2024 до 4 вересня 2025 років.
Запроваджене законом продовження строку позовної давності дозволило не вважати строк позовної давності таким, що сплив за минуванням трьох календарних років у грудні 2022 року. Законодавче зупинення перебігу строку позовної давності в силу положень ст. 263 ЦК України - не враховувати визначений проміжок часу під час обчислення позовної давності.
При цьому, від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжився з урахуванням часу, що минув до зупинення.
Згідно умов договору перебіг строку позовної давності по щомісячних зобов`язаннях розпочинається з 21 числа місяця, що настає за розрахунковим.
З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся в суд з указаним позовом 25 березня 2026 р.
Таким чином позивачем пропущений встановлений ст. 257 ЦК України строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за період листопад 2018 - лютий 2019 років, про застосування якого заявив відповідач.
Доказів поважності причин пропуску указаного строку суду не надано.
Тому у позові про стягнення 2556,71 грн. боргу за спожиті послуги з централізованого опалення за період листопада 2018-лютий 2019 років відповідно до вимог 267 ЦК України слід також відмовити.
Також в силу вимог ст. 625 ЦК України не підлягають задоволенню вимоги про стягнення 5065,42 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 1502,42 грн. три проценти річних з простроченої суми, які є похідними від вимог про стягнення боргу.
Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на позивача.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" м. Києва відмовити.
Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва   П.І.Паламар