Справа №333/2521/26
Провадження №2/333/2995/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2026 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:головуючої судді Михайлової А.В.,за участю секретаря судового засідання Дутова В.Р.,розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Представник ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за договором позики № 78878172 від 12.04.2023 року в розмірі 36 000 грн., а також витрат по сплаті судового збору – 2662,40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 4500 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12.04.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1  було укладено договір позики № 78878172 в електронній формі, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 9 000,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 2,5 % на день. 
Позивач зазначає, що договір позики був підписаний відповідачем електронним підписом шляхом використання одноразових ідентифікаторів, надісланих на електронну адресу відповідача, а тому відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» та положень ЦК України такі правочини є укладеними у письмовій формі.
На виконання умов договору первісний кредитор перерахував відповідачу кредитні кошти на банківську картку № НОМЕР_1 – 9 000,00 грн 12.04.2023 року, що підтверджується платіжною інструкцією та довідкою платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес».
Позивач посилається на те, що відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконала, кредитні кошти та проценти у встановлені строки не повернула, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 36 000 грн, з яких: 9 000,00 грн - основна сума боргу, 27 000 грн - заборгованість за процентами.
Крім того, позивач вказує, що право вимоги за вказаним договором позики неодноразово відступалося на підставі договорів факторингу: спочатку від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Сіроко Фінанс», а в подальшому - до ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», яке на даний час є належним кредитором та звернулося до суду із цим позовом.
Ухвалою суду від 10.03.2026 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач не з`явилася в судове засідання, з урахуванням положень п. 4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, про час, дату та місце слухання справи повідомлена. Відзиву на позов, заяв про відкладення слухання справи чи розгляд справи за її відсутності не заявляла.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що 12.04.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1  було укладено договір позики №78878172 в електронній формі. Відповідно до умов договору відповідачу було надано грошові кошти у сумі 9000,00 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,5 % на день.
Дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що договір позики був укладений з дотриманням вимог чинного законодавства України в електронній формі шляхом використання відповідачем одноразових ідентифікаторів, які були надіслані на електронну адресу відповідача. Суд врахував положення статей 205, 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до яких електронний договір, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, прирівнюється до письмової форми правочину.
Також судом встановлено, що позивачем належним чином виконано свої зобов`язання за договором позики, оскільки кредитні кошти були фактично перераховані відповідачу на банківську картку №НОМЕР_1 , що підтверджується платіжною інструкцією № 4fde089a-f0f1-48f0-86e6-e2a3ed451474 від 12.04.2023 року про перерахування коштів в розмірі 9000,00 на банківський картковий рахунок, що зазначив Відповідач.
Згідно листа № 05/12/25-21722 від 05.12.2026 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок Відповідача на підставі платіжної інструкції № 4fde089a-f0f1-48f0-86e6-e2a3ed451474 (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов Договору позики № 78878172.
Згідно довідки № КД-000106858/ТНПП від 12.01.2026 року, ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між Компанією/ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 12.04.2023 року, сума 9000,00 грн. за номером платіжної картки № НОМЕР_1 , номер платежу № 4fde089a-f0f1-48f0-86e6-e2a3ed451474. Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються.
Судом враховано, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у встановлені договором строки кредит та проценти не повернула, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Крім того, судом встановлено факт переходу права вимоги за договором позики до позивача. Зокрема, право вимоги первісно було відступлено ТОВ «Сіроко Фінанс» на підставі договору факторингу від 03.07.2023 року, а в подальшому - ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» на підставі договору факторингу від 05.12.2025 року. Надані договори факторингу та витяги з реєстрів прав вимоги підтверджують набуття позивачем статусу нового кредитора у зобов`язанні.
03.07.2023 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Сіроко Фінанс» (ідентифікаційний код юридичної особи – 42827134) уклали Договір факторингу № 034-030723 від 03.07.2023 року за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №78878172 від 12.04.2023 року.
05.12.2025 року ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (ідентифікаційний код юридичної особи – 44280974) уклали Договір факторингу № 05/12/25-01 від 05.12.2025 р. за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 78878172 від 12.04.2023 року.
Так, згідно п.2.1.3. перехід від Клієнта до Фактора права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу (день підписання реєстру прав вимог). Підписаний сторонами Реєстр прав вимог в паперовому/електронному вигляді – є невідємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від Клієнта/Кредитодавця до Фактора/Позивача вимоги. [Момент переходу права грошової вимоги до Позивача – є день підписання відповідного Реєстру прав вимоги].
Відповідно до Реєстру прав вимог № 05/12/25 – Кредитодавець/Клієнт відступив Фактору/Позивачу право вимоги заборгованостей до Боржників на умовах передбачених Договором факторингу № 05/12/25-01 від 05.12.2025 року в тому числі до Відповідача в сумі 36 000 грн. з яких 9 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 27 000 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Таким чином, сукупність досліджених судом письмових доказів підтверджує факт відкриття банківського рахунку, емісії платіжної картки на ім`я відповідача, отримання ним кредитних коштів та користування ними у спірний період.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивач виконав зобов`язання за договором позики, видав відповідачеві кошти у сумі та на умовах, передбачених договором позики, натомість відповідач допустив порушення зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів у встановлений у договорі строк.
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» за договором позики від 12.04.2023 № 78878172 в сумі 9 000 грн. основного боргу та 27 000 грн. нарахованих відсотків за користування позикою, що нараховані за період з 12.04.2023 по 10.08.2023.
Факт наявності наведеної вище заборгованості по сумі основного боргу в розмірі 9 000 грн. за наведеним вище договором підтверджується наявними в матеріалах цієї справи доказами й не спростований відповідачем по справі.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 суми основного боргу в розмірі 9 000 грн, яка виникла за договором позики від 12.04.2023 № 78878172 є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими доданими документами, а тому є такими, що підлягають задоволенню. 
Водночас, розглянувши вимоги позивача про стягнення 27 000 грн. нарахованих відсотків за користування позикою за період з 12.04.2023 по 10.08.2023, суд виходить з наступного.
Як встановлено судом, згідно з п. 2.2 договору, строк позики становить 30 днів.
Пунктом 3 договору позики сторони узгодили, що Позикодавець надає Позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу,сплати процентів за користування кредитом (…) за формою, наведеної в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною. 
Вбачається, що загальний розмір процентів по договору позики в сумі 6 750 грн., які нараховуються в межах строку договору, тобто за 30 днів позики та із базовою процентною ставкою 2,5% вдень, сторони узгодили в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором позики, яка є додатком № 1 до договору позики. 
Згідно з поданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що позивачем нараховано відсотки за користуванням кредиту понад строку зазначеному в договорі позики. 
З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним.
У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 N 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.
Так, за договором позики № 78878172 надано кредит в сумі 9000,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків у розмірі 2,5 % на добу, тому розмір відсотків за таким договором складає 6750 грн. (9000*2,5%*30).
За таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми процентів за користування кредитом, нарахованих за визначеними умовами договору строком кредитування та орієнтовним строком повернення кредиту, тобто за 30 днів, що становить 6 750 грн.
У задоволенні іншої частини вимог щодо стягнення відсотків за користування позикою судом відмовляється у зв`язку з безпідставністю.
Вирішуючи вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно із ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Отже склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Позивач на підтвердження понесених витрат в розмірі 4 500 грн надав: договір про надання правової допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 укладений між ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» та адвокатом Ткаченко Ю.О.; акт прийому-передачі справ на надання правничої допомоги до договору №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025; витяг з акту №5-ДІЛ від 02.01.2026 приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025; платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №579938009.1.; ордер на надання правничої допомоги; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Ткаченко Юлії Олегівни.
У пункті 4.1. Договору про надання правової допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 сторонами погоджено тарифікацію наданих послуг клієнту.
Відповідно до акту приймання-передачі правничої допомоги на підтвердження факту надання правової допомоги від 02.01.2026, виконавець (Ткаченко Ю.О.) надала, а клієнт (ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП») прийняв правову допомогу загальною вартістю 4 500,00 грн: вивчення наявних у Клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів по малозначних справах для формування позовної заяви. загальна вартість 500,00 грн; судовий супровід в суді першої інстанції, 4 000 грн; разом 4 500 грн.
У Постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19) викладено правовий висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
Суд враховує, що (І) складання позовної заяви не потребувало аналізу великої кількості документів, а у справах даної категорії наявна усталена судова практика, (ІІ) позовна заява в цій справі є рамочною (уніфікованою) для позивача, (ІІІ) адвокат не вивчав додаткові джерела права, законодавства, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовує свої заперечення, (IV) справа розглядається у спрощеному провадженні, (V) позивач участі у судових засідань не приймав, тобто надання правничої допомоги адвокатом у цій справі зводилося до складання позовної заяви.
Враховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір витрат на правову допомогу до 2000 грн.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1 164,80 грн. (15 750 х 2 662,40 / 36 000) судового збору та 875 (15 750 х 2 000 / 36 000) витрат на правову допомогу.
Керуючись ст.ст. 530, 536, 610-612, 617, 625, 629, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 137, 141 ЦПК України, суд –
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (код ЄДРПОУ 44280974, місцезнаходження юридичної особи: Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, офіс 40/3, банківські реквізити: НОМЕР_3 відкритий в АТ «ОТП БАНК», код банку – 300528) заборгованість за Кредитним договором № 78878172 від 12.04.2023 у розмірі 15 750 (п`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (код ЄДРПОУ 44280974, місцезнаходження юридичної особи: Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, офіс 40/3, банківські реквізити: НОМЕР_3 відкритий в АТ «ОТП БАНК», код банку – 300528) суму сплаченого судового збору у розмірі 1 164 (одну тисячу сто шістдесят чотири) грн. 80 коп. та судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 875 (вісімсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя А.В.Михайлова