ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Давидюка Тараса, 26А, м. Рівне, 33013, тел. (0362) 62 03 12, код ЄДРПОУ: 03500111,
e-mail: inbox@rv.arbitr.gov.ua, вебсайт: https://rv.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" липня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/698/26 
Господарський суд Рівненської області у складі судді О.Андрійчук, за участю секретаря судового засідання С. Оліфер, розглянувши за правилами загального позовного провадження у судовому засіданні матеріали справи
за позовом керівника Сарненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Сарненської міської ради Рівненської області
до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Поліський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"
про стягнення 43 051,79 грн,
за участю представників:
від позивача: не з`явився,
від відповідача: М.Шевчук, дов. від 17.12.2025 № 857,
від прокуратури: В.Головчак, посв. від 17.04.2026 № 085233,
УСТАНОВИВ:
У травні 2026 року керівник Сарненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Сарненської міської ради Рівненської області звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Поліський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", у якому просить стягнути 43 051,79 грн шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Стислий виклад позиції прокурора, позивача, заперечень відповідача.
Згідно із позовною заявою, відповідач, як постійний лісокористувач, допустив протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконного вирубування на підвідомчій йому території земель лісового фонду, що призвело до незаконного вирубування трьох сироростучих дерев породи «дуб», як наслідок, завдання шкоди в розмірі 43 051,79 грн, які прокурор просить стягнути у судовому порядку.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор посилається на статті 13, 66, 131-1 Конституції України, статті 23, 24 Закону України Про прокуратуру, статті 1, 7, 17, 19, 63, 64, 105, 107, статті 614, 1166, 1172 ЦК України, статті 41, 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» тощо.

16.06.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відсутні докази, які б вказували на неправомірність поведінки відповідача, а також не зазначено, які саме дії відповідач повинен був вчинити відповідно до вимог ведення лісового господарства з метою забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок, однак їх не вчинив, відтак не доведено наявність всіх елементів складу правопорушення, обов`язок доказування яких покладається саме на позивача. Окрім того, відповідачем вжито усі можливі заходи щодо запобігання, виявлення та фіксації правопорушень у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, зокрема саме посадова особа державної лісової охорони виявила незаконну рубку, у зв`язку з чим вказане правопорушення було належним чином зафіксоване та подано заяву про виявлення факту вчинення такої незаконної порубки. Відповідач також зауважує, що досудове розслідування, що має на меті встановити обставини кримінального правопорушення та виявити винну особу (осіб), ще триває, кримінальне провадження не закінчене, а особа (особи), яка вчинила кримінальне правопорушення, не встановлена. Виключно через невстановлення органом досудового розслідування осіб винних у незаконній рубці дерев прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, вважає, що збитки, завдані інтересам держави, мають бути відшкодовані за рахунок постійного лісокористувача, стовідсотковим бенефіціаром якого є держава. Зазначений механізм фактично нівелює завдання прокуратури щодо захисту інтересів держави, оскільки такий захист здійснюється за рахунок держави в особі ДП «Ліси України», є формальним і жодним чином не сприяє реальному відшкодуванню заподіяної шкоди, а також притягненню до відповідальності винних осіб. При цьому такий формальний спосіб захисту лише покладає на державу додаткові витрати у вигляді нераціональних затрат державного ресурсу та додаткових витрат у вигляді стягнення судового збору тощо. Лісові господарства несуть відповідальність лише у разі вчинення ними самими незаконної рубки або у разі допущення ними порушення вимог щодо ведення лісового господарства. Відповідач окремо звертає увагу на висновок експерта, який, на його думку, не може бути належним доказом у справі, в ньому не зазначено, що він підготовлений для подання до суду, а також міститься посилання на інший номер кримінального провадження. Ураховуючи викладене, відповідач стверджує, що матеріалами справи не встановлено наявності вини працівника відповідача під час виконання ним своїх трудових обов`язків, а тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

20.06.2026 від прокуратури надійшла відповідь на відзив, за якою відповідачем у справі не заперечується факт того, що він у розумінні ЛК України є постійним лісокористувачем земельної ділянки лісового фонду, на якій мала місце незаконна порубка. Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів. Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу. Окрім того, прокурор зазначає, що позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди. Щодо висновку експерта, то відповідачем не заперечуються інші відомості, які у ньому зазначені та стосуються факту виявлення 24.01.2021 незаконної порубки трьох дерев породи «дуб» в кварталі 5, 10 Степанського лісництва ДП «Березнівське лісове господарство», що знаходиться поблизу с. В.Вербче Сарненського району, а також відомості, закріплені в акті та розрахунку шкоди, завданої незаконною порубкою дерев у розмірі 43 051,79 грн, а отже, неправильний номер провадження є опискою тощо.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання учасників, результати їх розгляду.
Ухвалою суду від 02.06.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 29.06.2026.

09.06.2026 від прокуратури надійшла заява про уточнення позовних вимог.

Ухвалою суду від 29.06.2026 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 13.07.2026.

Інших заяв та клопотань від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши надані докази, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, суд установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
У ніч на 24.01.2021 невідома особа у кварталах 5, 10 Степанського лісництва ДП «Березнівське лісове господарство» (нині – Степанське лісництво філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України»), що знаходиться поблизу с. В.Вербче Сарненського району, здійснила незаконну порубку трьох дерев породи дуб.

24.01.2021 Рівненським обласним управлінням лісового та мисливського господарства складено акт огляду місця вчинення правопорушення лісового господарства, додатком до якого є розрахунок розміру шкоди лісовому господарству, за яким розмір шкоди становить 43 051,79 грн.

24.01.2021 слідчим Сарненського РВП ГУНП України в Рівненській області складено акт огляду. 

24.01.2021 Сарненським РВП ГУНП України в Рівненській області розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 246 КК України, за фактом незаконної порубки трьох дерев породи «дуб» в кварталах 5, 10 Степанського лісництва ДП «Березнівське лісове господарство» (нині – Степанське лісництво філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України»), що знаходиться поблизу с. В.Вербче Сарненського району. 

У ході досудового розслідування кримінального провадження проведено судову інженерно-екологічну експертизу, згідно з висновком № 2221-Е від 12.06.2025 якої розмір шкоди, заподіяної незаконною порубкою трьох сироростучих дерев породи «дуб» на території Степанського лісництва ДП «Березнівське лісове господарство», становить 43 051,79 грн. 

Як стверджує прокурор, вказане стало можливим через неналежне виконання окремими посадовими особами відповідача своїх посадових обов`язків, внаслідок чого допущено здійснення незаконної порубки трьох породи «дуб» у кварталах 5, 10 Степанського лісництва ДП «Березнівське лісове господарство».

На цей час у кримінальному провадженні досудове розслідування триває, жодній особі про підозру не повідомлено, збитки, завдані в сумі 43 051,79 грн, не відшкодовано.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли природоохоронні правовідносини, пов`язані із незаконною вирубкою дерев, регулювання яких здійснюється ЛК України, ЦК України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» тощо.

Щодо представництва прокурором інтересів держави суді.
Сарненською окружною прокуратурою листами від 17.03.2026 № 53-1051 вих-26 та від 28.04.2026 № 53-1616 вих-26 повідомлено Сарненську міську раду про виявлений факт незаконної рубки дерев на території Сарненської міської територіальної громади. 

З наданих відповідей №665-02/17 від 25.03.2026 та №1011-02/17 від 04.05.2026 встановлено, що Сарненською міською радою не вживалися заходи щодо стягнення шкоди, заподіяної внаслідок незаконного вирубування дерев. 

Отже, органом місцевого самоврядування не вживалися заходи щодо звернення до суду з позовом до ДСГП «Ліси України» в особі філії «Поліський лісовий офіс» ДГСП «Ліси України» про стягнення шкоди, завданої незаконними рубками лісу, що свідчить про його бездіяльність.

Відповідно до положень статті 23 Закону України «Про прокуратуру», Сарненською окружною прокуратурою повідомлено Сарненську міську раду листом про те, що окружна прокуратура звертається до Господарського суду Рівненської області із позовом в інтересах держави в особі Сарненської міської ради до філії «Поліський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» (як правонаступника) про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 43 051,79 грн.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених учасниками справи.
Як установлено судом із фактичних обставин справи, предметом заявлених позовних вимог у цій справі є стягнення майнової шкоди з постійного лісокористувача, завданої незаконною вирубкою дерев невстановленими особами.

Щодо відповідальності постійного лісокористувача у спірних правовідносинах, то суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Положеннями статті 16 ЦК України передбачено, що до способів захисту прав і законних інтересів віднесено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України унормовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Суд зазначає, що для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправної поведінки особи; шкоди (збитків); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи й спричинила заподіяння збитків. Під шкодою слід розуміти, зокрема, зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Причинний зв`язок, як елемент складу цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки й шкоди, що настала, при якому шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а отже, доведенню підлягає факт того, що його протиправні дії є причиною, а шкода - наслідком такої протиправної поведінки.

Суди, розглядаючи спори про стягнення збитків, мають встановлювати обставини щодо наявності всіх елементів складу правопорушення у їх сукупності.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Отже, при зверненні з позовом про стягнення шкоди, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами протиправність (неправомірність) поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та їх розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а боржник зі свого боку має доводити відсутність своєї вини у заподіянні шкоди.

Відсутність хоча б одного із перелічених елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами й спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства, (лісові відносини) регулюються, зокрема ЛК України.

За приписами статті 19 ЛК України постійні лісокористувачі зобов`язані: забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; вести первинний облік лісів; дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; забезпечувати охорону типових та унікальних природних комплексів і об`єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, рослинних угруповань, сприяти формуванню екологічної мережі відповідно до природоохоронного законодавства.

Положеннями статті 63 ЛК України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 64 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Частиною п`ятою статті 86 ЛК України передбачено, що забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається, зокрема на постійних лісокористувачів.

За приписами статті 105 ЛК України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у, зокрема незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Відповідно до ст. 107 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Системний аналіз положень статті 86, пункту 1 частини другої статті 105, статті 107 ЛК кодексу України дає підстави для висновку про те, що у випадку порушення вимог щодо організації охорони і захисту лісів, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, до того ж підприємства, установи, організації зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. 

При цьому не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.

Отже, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. При цьому цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами (аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 30.01.2025 у справі № 907/48/24, від 18.05.2023 у справі № 914/669/22, об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2018 у справі № 909/976/17).

Для покладення на постійного лісокористувача обов`язку з відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу через незабезпечення охорони і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, першочерговим є з`ясування обставини щодо встановлення факту порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, тобто здійснення незаконної порубки дерев.

Судом із фактичних обставин справи установлено факт незаконної порубки трьох дерев породи «дуб» в кварталі 5, 10 Степанського лісництва ДП «Березнівське лісове господарство», що знаходиться поблизу с. В.Вербче Сарненського району.

Статутом постійного лісокористувача визначено цілі його діяльності та обов`язки щодо охорони лісу, а відсутність визначеного чіткого переліку заходів не звільняє відповідача від необхідності та не спростовує можливості виконання ним комплексу заходів, необхідних і достатніх для виконання покладених на нього обов`язків (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.09.2023 у справі № 927/32/23).

Суд враховує, що охорона і захист лісів є складовою частиною діяльності відповідача, проте факт незаконної рубки дерев свідчить про неналежне виконання останнім обов`язку щодо здійснення заходів з охорони лісу від незаконних рубок.

Відтак відповідач, як постійний лісокористувач, не дотримавши вимог законодавства в частині забезпечення охорони та захисту лісових насаджень, допустив самовільну порубку на підпорядкованій йому території, не забезпечив збереження непризначених для порубки дерев, не здійснив комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних порубок, не запобіг порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Слід також зазначити, що сам по собі факт вжиття окремих заходів, у тому числі виявлення правопорушення та повідомлення правоохоронних органів, не спростовує встановлених судом обставин щодо неналежного виконання покладеного на постійного лісокористувача обов`язку забезпечити охорону і збереження лісу.

Щодо розміру заподіяної шкоди, то суд вважає за необхідне зазначити таке.
Суд зазначає, що правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь визначає Закон України "Про охорону навколишнього природного середовища".

Відповідно до статті 5 цього Закону державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Згідно з частиною першою статті 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог.

Пунктом «е» статті 41 зазначеного Закону врегульовано, що економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

За приписами статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Законодавством України може бути встановлено відповідальність і за інші порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Статтею 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.

За матеріалами справи судом установлено, що заявлена до стягнення шкода в розмірі 43 051,79 грн підтверджується розрахунком розміру шкоди лісовому господарству, який є додатком до акту огляду місця вчинення правопорушення лісового господарства від 24.01.2021, та висновком № 2221-Е судової інженерно-екологічної експертизи від 12.06.2025.

Щодо заперечень відповідача про те, що у висновку вказаний інший номер кримінального провадження, то така помилка має, вочевидь, технічний характер та не впливає на визначений (підтверджений) розмір завданої шкоди, оскільки усі інші відомості, які у ньому зазначені, зокрема факт виявлення 24.01.2021 незаконної порубки трьох дерев породи «дуб» в кварталі 5, 10 Степанського лісництва ДП «Березнівське лісове господарство», що знаходиться поблизу с. В.Вербче Сарненського району, співпадають з фактичними обставинами вчиненого правопорушення, яке є предметом дослідження, зокрема і у цій справі.

Висновки суду за результатами вирішення спору.
За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами статтями 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення прав та охоронюваних законом інтересів держави, а відтак - про наявність підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат.
Згідно з частиною першою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина перша статті 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 662,40 грн (з урахуванням вимог частини третьої статті 4 Закону України Про судовий збір).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи викладене, судовий збір в розмірі 2 662,40 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79,86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов керівника Сарненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Сарненської міської ради Рівненської області до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Поліський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України» про стягнення 43 051,79 грн шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, задовольнити.

Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (вул. Руставелі Шота, 9-А, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 44768034) в особі філії «Поліський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (просп. Волі, 30, м. Луцьк, Волинська область, 43010, ідентифікаційний код 45601597) на користь держави в особі Сарненської міської ради (вул. Широка, 31, м. Сарни, 34500, ідентифікаційний код 04057770) 43 051,79 грн шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, які перерахувати на рахунок UA548999980333139331000017531, отримувач: ГУК у Рівн.обл/ Сарнен.м.тг/24062100, код отримувача (ЄДРПОУ) 38012494, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), ККД 24062100 «Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності», з подальшим перерозподілом до бюджетів відповідних рівнів.

Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (вул. Руставелі Шота, 9-А, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 44768034) в особі філії «Поліський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (просп. Волі, 30, м. Луцьк, Волинська область, 43010, ідентифікаційний код 45601597) на користь Рівненської обласної прокуратури (р/р UA228201720343130001000015371, МФО 820172, ЄДРПОУ 02910077, банк одержувач Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету 2800) 2 662,40 грн судового збору.

Позивач: Сарненська міська рада (вул. Широка, 31, м. Сарни, 34500, ідентифікаційний код 04057770).

Відповідач: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (вул. Руставелі Шота, 9-А, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 44768034) в особі філії «Поліський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (просп. Волі, 30, м. Луцьк, Волинська область, 43010, ідентифікаційний код 45601597).

Стягувач (за судовим збором): Рівненська обласна прокуратура (вул. 16 Липня, буд. 52, м. Рівне, 33028, ідентифікаційний код 02910077).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини перша, друга статті 241 ГПК України).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 256 ГПК України).

Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 13.07.2026.

Суддя О. Андрійчук