САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ 
Справа № 726/2638/26 
Провадження №2/726/796/26 
Категорія 40 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
14.09.2026 м. Чернівці 
Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: 
головуючого судді Асташева С. А.,
з участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

У С Т А Н О В И В:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у якому представник позивача просить суд стягнути із відповідачки на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 18674730 від 17.02.2025 в сумі 10 106,80 грн. Також просить стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн та 8000.00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Представник позивача вказує, що 17.02.2025 між ТОВ ««ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС» і ОСОБА_1 в електронній формі був укладений кредитний договір № 18674730, згідно з умовами якого відповідачка отримала 2200,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором.
Вказує, що позивач умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит на потрібну їй суму, але остання зі свого боку не виконала умов Кредитного договору та у неї виникла заборгованість у розмірі 10 106,80 грн, яка складається з:
простроченої заборгованості за сумою кредиту– 2200,00 грн;
простроченої заборгованості за сумою відсотків– 6476,80 грн;
простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту– 330,00 грн;
простроченої заборгованості за штрафами– 1100,00 грн.
Враховуючи вищезазначене, з посиланням на відповідні норми та положення договору, позивач, як кредитодавець, просить суд у цьому позові стягнути з відповідачки, як позичальниці, вказану суму заборгованості за Кредитним договором.
Від відповідачки ОСОБА_1 відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Позовну заяву сформовано в системі «Електронний суд» 17.07.2026 та подано до Садгірського районного суду м. Чернівці.
Згідно із відомостями протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями позовна заява 20.07.2026 передана на розгляд головуючого судді Асташева С.А.
Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 05.08.2026, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки у справі, прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, судове засідання призначено на 14 вересня 2026 року.
Від позивача разом із позовом надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без участі представника, проти заочного рішення не заперечив. 
Відповідачка  ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи, за адресою реєстрації та шляхом розміщення оголошення про її виклик до суду. Про поважні причини неявки суду не повідомила. Будь які клопотання та відзив на позов від неї не надходили.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи.
Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося.
Заходів спрямованих на забезпечення доказів та позову не вживалося.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити відповідне рішення.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, оскільки у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, надавши їм відповідну оцінку, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд доходить таких висновків.
Фактичні обставини встановлені судом.
Суд встановив, що 17.02.2025 між ТОВ «Фінансова Компанія «Тайгер Фінанс» та ОСОБА_1 укладений Договір про споживчий кредит № 18674730 відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом (далі - плата) відповідно до Графіку платежів, сплатити Комісію (за наявності) та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника. Типом кредиту є кредит.
Згідно з п. 1.2. Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 2200 грн у валюті: Українська гривня. 
Відповідно до п. 1.3. Договору, кредит надається/видається 17.02.2025 загальним строком на 360 днів за умови виконання Позичальником Графіку платежів, з 17.02.2025. Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється Графіком платежів.
Згідно з п. 1.4 Договору, повернення кредиту сплата процентів за користування кредитом та сплата комісії, має здійснюватися Позичальником відповідно до Графіку платежів. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та комісії (за умови дотримання Графіку платежів): 12.02.2026.
Розрахунок денної процентної ставки, з урахуванням показників, визначених умовами Договору, здійснюється за наступною методикою: (загальні витрати за споживчим кредитом за весь строк дії Договору: 7 834,64 грн.) / (Загальний розмір споживчого кредиту (Сума Позики): 2200 грн.) / (строк дії договору: 360 днів) ? 100% = 0.99 відсотків в день.
Кредитодавець одноразово нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 15% від Суми кредиту, що складає: 330,00 грн, яку Позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 1.4.1. цього Договору. 
Пільговий період 28 календарних днів з 17.02.2025 до 17.03.2025. Пільгова процентна ставка 0.8%. Стандартний період 332 календарних днів з 18.03.2025 дп 12.02.2026. Стандартна (базова) процентна ставка 0.96%
У разі прострочення строку повернення Кредиту передбаченого п. 1.4. Кредитного Договору на 10 (десять) календарних днів, Позичальник зобов`язується сплатити на користь Кредитодавця штрафні санкції (штраф), у розмірі 40% від суми отриманого кредиту (п. 1.2 Договору). 
Відповідно до п. 2.1 Договору, Кредитні кошти надаються Позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 .
У п. 6 Договору передбачений порядок його укладення.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС» та відповідачкою не був би укладений. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті.
Цей Договір, що складається з Правил та індивідуальної частини (з додатками №1), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору.
Також позивач надає Паспорт споживчого кредиту продукту «18674730», який містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма).
Договір про надання кредиту підписаний відповідачкою 17.02.2025 о 12:45 за допомогою одноразового ідентифікатора vkorYYVT, що також підтверджується даними Довідки ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС» вих. № 24322469/1 від 28.05.2026. 
Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору № 18674730 від 17.02.2025 року визначає, що Цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.
Грошові кошти були перераховані, відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується Листом ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» Вих. № 305530-1559786147-20042026 від 20.04.2026 (діє із позивачем згідно з договором №070524/A1-1909 від 07.05.2024), відповідно до даних якого 17.02.2025 проведена успішна транзакція № 1559786147 з видачі кредитних коштів у розмірі 2 200 грн на картку 4149609024722417.
До матеріалів справи долучена Угода від 17.03.2025 про внесення змін до Договору про споживчий кредит № 18674730 від 17.02.2025 згідно з умовами якої продовжений строк повернення PDL кредиту за Заявкою на обраних Позичальником умовах та в порядку передбаченому згідно розділу 12 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Кредитодавця та п. 2.3 Договору про споживчий кредит № 18674730 від 17.02.2025. Дата повернення кредиту 12.03.2026. Пільгова процентна ставка становить 0.8% та нараховується з 17.03.2025 до 06.04.2025 Стандартна (базова) процентна ставка становить 0.96% та нараховується з 07.04.2025 до 12.03.2026.
Відповідно до даних Угоди від 17.03.2026 про внесення змін до Договору про споживчий кредит № 18674730 від 17.02.2025 щодо продовження строку повернення PDL кредиту дата повернення кредиту 31.03.2026. Пільгова процентна ставка становить 0.8% та нараховується з 17.03.2025 до 25.04.2025 Стандартна (базова) процентна ставка становить 0.96% та нараховується з 26.04.2025 до 31.03.2026.
Відповідно до даних Розрахунку заборгованості за договором № 18674730 від 17.02.2025 у ОСОБА_1 наявна заборгованість, що утворилася у період з 17.02.2025 до 11.02.2026, у розмірі 10 106,80 грн, яка складається з:
простроченої заборгованості за сумою кредиту– 2200,00 грн;
простроченої заборгованості за сумою відсотків– 6476,80 грн;
простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту– 330,00 грн;
простроченої заборгованості за штрафами– 1100,00 грн.
У розрахунку наявні дані про часткову сплату коштів 13.03.2025 та 05.04.2025 у рахунок погашення заборгованості.
Відповідачці була надіслана письмова Претензія про погашення кредитної заборгованості вих. № 1946/24322469 від 22.05.2026.
Доказів добровільного погашення заборгованості до суду не надано.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Вирішуючи заявлені вимоги, суд враховує, що згідно із положеннями ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно із ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст. 12 цього Закону).
У п.6 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано також у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зіст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором.
Під час укладення Договору про споживчий кредит № 18674730 від 17.02.2025 та додаткових угод до нього сторони досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору та визначили: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання.
ОСОБА_1 не заперечила факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів.
ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до виданої ліцензії, а кредитний договір передбачав надання кредитних коштів у безготівковій формі на рахунок позичальника, вказаний ним з метою отримання кредиту.
Факт надання кредитних коштів (через партнера ТОВ «ФК «Контрактовий дім») підтверджено відповідними документами, які свідчать про перерахування коштів у сумі 2 200,00 грн 17.02.2025 від позивача через систему платежів EasyPay.
В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконала, а саме не здійснила погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, допустила прострочення сплати процентів за користування кредитом, у зв`язку із чим у ОСОБА_1 утворилася заборгованість перед позивачем.
Доказів на спростування розміру заборгованості суду не надано, як і доказів на оплату заборгованості.
Більше того відповідачка здійснювала часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за Договором про що вказано у розрахунку заборгованості.
Сплачуючи кредит ОСОБА_1 додатково до зазначеного вище, вчинила конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для неї певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Це відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладеній у Постанові від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц, а саме: «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу».
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, що передбачено згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України.
З огляду на викладені норми права, у позичальника виникає зобов`язання повернути кредитодавцю кредит, зокрема заборгованість за тілом (сумою) кредиту в розмірі 2 200,00 грн, оскільки відсутні докази повернення відповідачкою фактично отриманої суми кредиту.
Також суд погоджується із заявленою до стягнення сумою заборгованості за комісією за видачу кредиту у розмірі 330,00 грн, оскільки її розмір був погоджений сторонами, а доказів її оплати не надано.
Умови договору про сплату процентів за користування кредитами є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків договірних сторін, оскільки розмір процентної ставки було погоджено за домовленістю сторін, договір укладено в електронній формі, з його умовами відповідачка ознайомлювалася попередньо, а відтак вільно та свідомо погодилася виконувати взяті на себе зобов`язання, у тому числі і щодо сплати процентів за користування кредитним коштами.
Що стосується заборгованості за сумою відсотків у розмірі 6476,80 грн, суд враховує те, що відсотки нараховані за погодженими сторонами відсотковими ставками (пільговою та стандартною) у межах строку кредитування, а тому знаходить правові підстави для їх стягнення із відповідачки.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за штрафами в розмірі 1100,00 грн, суд зазначає таке.
Згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до п.18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
24 лютого 2022 року відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який триває і наданий час.
Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23)).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Зазначене також узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 758/5318/23 (провадження № 61-15103св24).
Вказане свідчить, що судом касаційної інстанції визначено єдиний підхід щодо застосування норм права до правовідносин, які випливають, зокрема й з споживчого кредиту та щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року.
У даній справі, встановлено, що позивач (позикодавець) просив стягнути з позичальника заборгованість за штрафами під час дії в Україні воєнного стану. Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням позичальником грошових зобов`язань за кредитним договором, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Таким чином, з урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що вимога позивача у частині стягнення з відповідачки заборгованості за штрафом у розмірі 1 100,00 грн є необґрунтованою і до задоволення не підлягає.
Висновки суду.
Враховуючи наведені вище обставини та законодавство, яке регулює кредитні та зобов`язальні правовідносини, дослідивши матеріали справи суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, враховуючи те, що відповідач не виконує свої грошові зобов`язання, суд вважає, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає до часткового задоволення, а з відповідачки потрібно стягнути на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 18674730 від 17.02.2025 року, в сумі: 9006,80 грн (сума кредиту 2 200,00 грн, відсотки 6 476,80 грн, комісія 330,00 грн), тобто за винятком заборгованості за штрафами у розмірі 1100,00 гривень, - у стягненні яких суд відмовляє.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при зверненні до суду в електронній формі сплатив судовий збір із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, тобто з у розмірі 2 662 гривні40 копійок (платіжна інструкція № 2170 від 29 травня 2026 року).
Позов заявлено всього на суму 10106,80 грн, а задоволено на суму 9006,80 грн, тобто на 89,12 % (9006,80 грн х 100 % / 10106,80 грн).
Оскільки позовні вимоги задоволено частково на 89,12 %, із відповідачки на користь позивача потрібно стягнути 2 372,73 грн (2662,40 х 89,12 %) судового збору.
Щодо стягнення із відповідачки витрат за надання професійної правничої допомоги в сумі 8 000 грн суд зазначає таке.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).
Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно із частинами першою та четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
Згідно із пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу до суду подані: Договір про надання правової (правничої) допомоги № 0207 від 02 липня 2025 року, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Апологет»; Акт № 1946 наданих послуг від 28.05.2026; Детальний опис наданих послуг до Акту від 08.05.2026 та документи на підтвердження повноважень адвоката.
Відповідно до даних Детального опису наданих послуг Адвокатське об`єднання «Апологет», в особі адвоката Усенка М.І., надало такі послуги: усна консультація Клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором – 30 хв; ознайомлення з матеріалами кредитної справи – 2 год; погодження правової позиції Клієнта у справі – 30 хв; складення позовної заяви з урахування правової позиції Клієнта – 3 год 30 хв; подання заяви до суду від імені Клієнта. Всього 6 год 30 хв на суму 8000 грн.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2023 року по справі № 760/10847/20-ц було сформульовано висновок, що у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
Розподіляючи витрати, понесені позивачем на юридичну (правничу) допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт понесення таких витрат, та їх розмір.
Клопотання про неспівмірність таких витрат відповідачкою не надано, їх розмір не заперечувався.
Відтак, при визначенні суми компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу, керуючись критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та її складності, суті виконаних послуг, зважаючи також на факт часткового задоволення позовних вимог, з огляду на принцип пропорційності задоволених позовних вимог під час покладення на сторони судових витрат, суд вважає можливим стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень.
На підставі ст.ст. 42, 61 Конституції України, ст.ст.2, 15, 207, 526, 530, 536, 546, 549, 610- 612, 625, 633-634, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 4, 12, 13, 76-81, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 279,354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР-ФІНАНС», код ЄДРПОУ 43561909, адреса: 79018, м. Львів, вул. СмальСтоцького, 1, корпус 28, IBAN: НОМЕР_3 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 300335) заборгованість за Кредитним договором № 18674730 від 17.02.2025 в розмірі 9 006 (дев`ять тисяч шість) гривень 80 копійок.
У задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» код ЄДРПОУ: 38548598, понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 372 (дві тисячі триста сімдесят дві) гривні 73 копійки та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
Заочне рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте Садгірським районним судом м. Чернівці за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не будуть подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування учасників процесу:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТАЙГЕР- ФІНАНС», код ЄДРПОУ: 43561909, адреса: 79000, м. Львів, вул. Смаль - Стоцького 1, 28 корпус.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя | С. А. Асташев