Справа № 192/1161/26 
Провадження № 2/192/1364/26 
РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)

23 липня 2026 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого – судді Стрельникова О. О.
за участю: секретаря судового засідання – Бондаренко В. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Солоне, Дніпровського (колишнього Солонянського) району, Дніпропетровської області, цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.
На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 19 січня 2025 року між позивачем та відповідачем за допомогою веб-сайту (credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», було укладено електронний договір №1499-9382 про відкриття кредитної лінії.
Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А9014 для підписання кредитного договору №1499-9382 від 19 січня 2025 року та підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.
Згідно умов кредитного договору позивач, як кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, за таких умов: сума кредиту 4000 грн. 00 коп., строк кредитування 365 днів, заявлений строк 30 днів, стандартна процентна ставка – 0,99 % в день.
Позивач виконав всі передбачені кредитним договором зобов`язання, але відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 27 березня 2026 року в нього виникла заборгованість в розмірі 19270 грн. 00 коп., яка складається з 4000 грн. 00 коп. – простроченої заборгованості за кредитом, 13270 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за процентами, 2000 грн. 00 коп. заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України.
Представник позивача, в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а. с. 73, 108 зворот).
Відповідач в судове засідання не з`явився про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив (а. с. 107, 109).
Суд постановив проводити заочний розгляд справи.
Суд з`ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до таких висновків.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 19 січня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір №1499-9382 про відкриття кредитної лінії (а. с. 35-44).
Предметом договору сторони зазначили, що кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом.
Згідно п. 1.1. договору – базовий період сплати відсотків – проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом.
Відповідно до п.п 4.1., 4.2. договору – розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту – 4000 грн. 00 коп. Дата надання кредиту 19 січня 2025 року.
Згідно п. 4.12. строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику: 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту 18 січня 2026 року.
Пунктом 4.13. договору передбачено, що реальна процентна ставка на дату укладення договору складає 2161,31 відсотків.
Відповідно до п. 4.14. орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає: 17418 грн. 00 коп. та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом.
Згідно відомостей позивача 19 січня 2025 року було перераховано за договором №1499-9382 від 19 січня 2025 року 4000 грн. 00 коп. за допомогою платіжної системи LiqPay, на платіжну карту № НОМЕР_1 , яка вказана у договорі №1499-9382 від 19 січня 2025 року (а. с. 12, 13).
Як вбачається із розрахунку заборгованості, відповідач за договором №1499-9382 від 19 січня 2025 року має заборгованість перед позивачем в розмірі 19270 грн. 00 коп., яка складається з 4000 грн. 00 коп. – простроченої заборгованості за кредитом, 13270 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за процентами, 2000 грн. 00 коп. заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України (а. с. 29-34).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З`ясувавши обставини, якими обґрунтовує свої вимоги позивач, та дослідивши докази подані позивачем на їх підтвердження, суд вважає, що між позивачем та відповідачем виникли кредитні правовідносини, за якими відповідач отримав кошти в кредит від позивача і їх не повернув, тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми простроченої заборгованості за договором в розмірі 17270 грн. 00 коп., яка складається з 4000 грн. 00 коп. – простроченої заборгованості за кредитом, 13270 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за процентами, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача відповідальності за порушення грошового зобов`язання передбаченої ст. 625 ЦК України, то суд зауважує таке.
Згідно позовної заяви позивач вказує, що 24 грудня 2023 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», на підставі якого п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» викладено в новій редакції, а саме: у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення.
Окрім цього позивач звертає увагу суду, що одночасно також відбулось виключення п. 61 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», яким було передбачено норму про звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування.
Отже, чинна норма Закону України «Про споживче кредитування», яка також діяла на дату укладання договору з відповідачем, і яка передбачає звільнення від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язань, не застосовується до договорів про споживчий кредит, які укладені за межами періоду, що встановлений п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», тобто з 23 січня 2024 року, тому вважають, що мають всі підстави для нарахування та витребування з відповідачки сплати неустойки та інших платежів за прострочення виконання зобов`язання, якщо умовами договору передбачена сплата таких платежів.
Закон України «Про споживче кредитування» на думку позивача визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, тобто його норми є спеціальними, які регулюють правовідносини за договорами про надання споживчого кредиту, зокрема в частині правомірного нарахування неустойки в редакції Закону на дату укладення договору між позивачем та відповідачкою.
Як вже встановлено судом, позивач просить стягнути з відповідача 2000 грн. 00 коп. заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України, будь-яких вимог про стягнення з відповідача неустойки позовна заява не містить.
Відповідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Таким чином зазначені посилання позивача на його право стягнення з відповідача неустойки судом не розглядаються, враховуючи, що такі вимоги позивачем не заявлені.
Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача відповідальності за порушення грошового зобов`язання передбаченої ст. 625 ЦК України, суд звертає увагу, що вказана відповідальність передбачена саме ЦК України, і оскільки 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, і зазначений строк воєнного стану неодноразово продовжувався та діє на момент розгляду справи, тому, з врахуванням п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, така відповідальність стягненню не підлягає.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений ним під час звернення з позовом до суду пропорційно до задоволених вимог (а. с. 9, 76).
На підставі викладеного, ст.ст. 526-530, 536, 549, 598, 610-615, 624-626, 638-643, 1046-10561 ЦК України; керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 274, 279, 280 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , який мешкає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», яке знаходиться за адресою: м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, оф. 407, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 38548598, заборгованість за кредитним договором №1499-9382 від 19 січня 2025 року станом на 27 березня 2026 року – в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 (нуль) коп. заборгованості за кредитом, 13270 (тринадцять тисяч двісті сімдесят) грн. 00 (нуль) коп. заборгованості за процентами, а всього – 17270 (сімнадцять тисяч двісті сімдесят) грн. 00 (нуль) коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 (сорок) коп. витрат по сплаті судового збору.
В задоволені іншої частини позову Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 23 липня 2026 року.

Головуючий: суддя Стрельников О. О.