Провадження №	2/447/1172/26 	
Справа №	447/1264/26 	

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
23.07.2026 Миколаївський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді Друзюк М.М.,
за участю секретаря судових засідань Пастернак О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про визнання правочину недійсним, –
за участі: позивача ОСОБА_1 
представника відповідача Кирдана А.В.
в с т а н о в и в:
Стислий виклад позиції сторін.
Позивач звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», про визнання недійсним правочину - Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 21.12.2020.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в Миколаївському районному суді Львівської області розглядається цивільна справа № 447/2078/25 за його позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про припинення дії, спрямованої на невиконання АТ КБ «ПриватБанк» своїх обов`язків, забезпечення надання позивачу інформації про надані банком послуги з 19-ти переказів коштів від 22.07.2022. Для відновлення порушеного банком цивільного права позивача, шляхом проведення слідчих дій правоохоронними органами по встановленню отримувачів, згаданих коштів, просив дати правову оцінку діям банку та забезпечити відповідальність за припинення банком виконувати свої цивільні обов`язки при виконанні банком згаданих операцій.
При видачі банком 25.07.2022 на вимогу позивача виписок рахунків картки по зарплаті та пенсійної картки за 25.07.2022 банком не надано договору SAMDNWFC00000191969 від 04.12.2013 та договору SAMDNFF000101175307 від 06.08.2013. Банком 10.03.2026 надіслано суду електронною поштою Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 21.12.2020 іншого рахунку та іншої віртуальної картки, на рахунку якої жодних переказів коштів не проводилось. Позивач зазначив, що з текстом договору ознайомився 23.03.2026 при ознайомленні із матеріалами судової справи №447/2078/25, оскільки банком згадані матеріали не надіслано на його адресу.
На думку позивача, згаданий правочин від 21.12.2020 суперечить абз. 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України, згідно з яким сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. В тексті правочину від 21.12.2020 відсутнє зобов`язання банку забезпечити надання позивачу інформації про надання банком послуг з переказу коштів для захисту прав позивача як споживача таких послуг, що, відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, не відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину і, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, є підставою визнання недійсності правочину.
Крім цього, на думку позивача, вказаний правочин від 21.12.2020 є сумнівним документом, оскільки в ньому відсутній номер документу, не вказано відповідальну особу, яка представляє банк, не вказано документ, на підставі якого наділено дану особу повноваженнями представляти банк.
Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 14.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження. Відповідачу надано строк для подання відзиву та заперечень.
Через систему «Електронний суд» 18.05.2026 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що у межах розгляду справи № 447/2078/25 сторонами не заперечується та підтверджується факт наявності та чинності договору №SAMDNFF000101175307 від 06.08.2013 (пенсійна картка) та договору №SAMDNWFC00000191969 від 04.12.2013 (зарплатна картка). Підписуючи заяву у 2020 році, позивач безпосередньо приєднався до розділів «Віддалені канали обслуговування», що підтверджує його обізнаність із правилами дистанційного обслуговування в системі «Приват24». Цей документ не підміняє собою договори датовані 2013 роком, а свідчить про розширення правовідносин між клієнтом та банком. Проте, у своїй позовній заяві самостійно визнає та підтверджує, що оспорювана заява стосується іншого рахунка. Оскаржуваний правочин відповідає чинному законодавству, підписаний позивачем добровільно та є чинним. Відсутність у ньому витягів із законів України не може розцінюватися як порушення статті 203 ЦК України. Твердження позивача про «сумнівність» документа через нібито відсутність номера чи відповідальної особи банку є безпідставним. Оскаржувана заява містить повну ідентифікацію клієнта (ПІБ, РНОКПП НОМЕР_1 , паспортні дані, адресу, email). Крім того, сторони прямо узгодили використання простого електронного підпису (ОТР пароль, підпис стилусом тощо) для укладення правочинів, і визнали їх обов`язковими та такими, що не потребують додаткового підтвердження. Документ містить відмітку про підписання клієнтом 21.12.2020 о 12:25 та Банком. Враховуючи наведене, просить відмовити в задоволенні позову.
На адресу суду 22.05.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що 02.07.2022 АТ КБ «Приватбанк» без ініціювання позивача та без подання позивачем до банку відповідних документів на переказ коштів банком виконано 19 переказів коштів з картки позивача по зарплаті та пенсійної картки на загальну суму 264 955 грн та зараховано згадані кошти на рахунок неналежного отримувача. Після виконання згаданих операцій картки позивача були заблоковані банком, про що позивач довідався після телефонного дзвінка на гарячу лінію банку за номером 3700. Слідчими Миколаївського ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області 23.07.2022 в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження №12022141250000248 за ч. 3 ст. 190 КК України. АТ КБ «Приватбанк» 25.07.2022 надано позивачу виписку по картці/рахунку НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) – картки по зарплаті, та виписку по картці/рахунку НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) – пенсійної картки, однак в таких частково не відображена інформація про отримувача та банк отримувача. Крім того, банк відмовив у наданні позивачу договору№SAMDNFF000101175307 від 06.08.2013 та договору №SAMDNWFC00000191969 від 04.12.2013. Відтак відповідачем порушено цивільне право позивача отримувати від банку інформацію про надані банком послуги з переказу коштів для захисту права позивача як споживача таких послуг. Зазначає, що про отримання кредиту ніколи не звертався і, відповідно, не отримував його. При появі віртуальної картки в застосунку «Приват24» звертався у відділення банку, де йому відмовили видалити вказаний рахунок. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.
Ухвалою суду від 09.06.2026 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.
На адресу суду 13.07.2026 від позивача надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що відповідачем не виконано обов`язку щодо надання інформації про платіжні послуги з переказу коштів для захисту права позивача як споживача таких послуг. Правочин від 21.12.2020, в тексті якого відсутні обов`язки банку та права клієнта суперечать поняттю правочину, визначеному ч. 1 ст. 202 ЦК України. 
У судовому засіданні позивач зазначив, що жодного кредитного договору з АТ КБ «Приватбанк» не укладав та не підписував, а відтак заборгованість за договором від 21.12.2020 у нього відсутня. Позивач не заперечує, що користувався послугами банку з 2013 року, однак припинив користуватися такими послугами з моменту виникнення спору в іншій справі. Вказав, що в тексті Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 21.12.2020 не зазначено обов`язки банку та права клієнта, що суперечить поняттю самого правочину. Крім того, в Заяві не вказано реєстраційного номеру, прізвища відповідальної особи банку та докази на підтвердження повноважень такої особи.
У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що сторони підписали Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 21.12.2020 шляхом використання простого електронного підпису (стилусом на планшеті), що відповідає умовам пункту 3аяви. Вказав, що договір від 21.12.2020 стосується іншого кредитного рахунку, а не зарплатної чи пенсійної картки. Даний договір не підміняє собою договори від 2013 року, а свідчить про розширення правовідносин між клієнтом та банком. Просив застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову.
Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку.
Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк». Відповідач підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 21.12.2020, згідно з якою отримав кредитний ліміт (до 50 000 грн для картки «Універсальна» та до 75 000 грн для картки «Універсальна Gold», строк кредитування 12 місяців з пролонгацією. В заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що ОСОБА_1 на підставі власного волевиявлення, підписанням цієї заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» які разом становлять Договір банківського рахунку, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. У п. 3 Заяви вказано, що банк та клієнт узгодили при наданні банком будь-яких послуг клієнтом, в тому числі, але не виключно, послуг з переказу коштів, укладення між сторонами кредитних договорів та будь-яких послуг інших правочинів використання простого електронного підпису. Сторони визнають простим електронним підписом такі способи підписів Клієнта: ОТР-пароль, QR-код, підпис стилусом на планшеті у відділенні Банку, кнопки «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився» тощо у програмних комплексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах Банку у мережі Інтернет, де Клієнту надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідної послуги та підписати відповідний договір, дати доручення Банку на здійснення операції з переказу коштів тощо, або якщо інтерфейс відповідного ПК Банку дає Клієнту змогу зробити однозначний висновок про суть операції, доручення на здійснення якої клієнт надає банку шляхом підписання способами, що узгоджені сторонами вище.
Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті 21.12.2020 о 12 год 25 хв, що відповідає вимогам Постанови НБУ № 151 від 13.12.2019 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України».
Згідно з випискою про рух коштів по рахунку № НОМЕР_2 від 25.07.2022 за період 22.07.2022-22.07.2022, ОСОБА_1 користувався грошовими коштами та здійснював перекази зі своєї картки на загальну суму 147 680,35 грн.
Згідно з випискою про рух коштів по рахунку № НОМЕР_4 від 25.07.2022 за період 22.07.2022-22.07.2022, ОСОБА_1 користувався грошовими коштами та здійснював перекази зі своєї картки на загальну суму 136 033,87 грн.
Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.
Зі змісту ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Як вбачається з матеріалів справи, 21.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій висловив бажання оформити кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. В заяві зазначено, що ОСОБА_1 на підставі власного волевиявлення, підписанням цієї заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» які разом становлять Договір банківського рахунку, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно із п. 6 Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 13.12.2019 № 151 (яке було чинним станом на день підписання ОСОБА_1 заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг) цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису в разі дотримання норм цього Положення.
Відповідно до п. 2 зазначеного Положення № 151, цифровий власноручний підпис - власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом; електронний сенсорний пристрій - електронний пристрій із сенсорним екраном, на якому особа може створити власноручний підпис.
Таким чином, підписавши 21.12.2020 Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг за допомогою електронного підпису, а саме стилусом на планшеті у відділенні банку, позивач добровільно погодився на запропоновані йому умови кредитування та взяв на себе відповідні зобов`язання, і відповідно до вищевказаних норм права, така заява є договором у розумінні цивільного законодавства. Відтак, покликання позивача на те, що він не підписував правочин з укладення договору, суд вважає необґрунтованими, доказів підроблення підпису суду не надано, клопотань про призначення почеркознавчої судової експертизи до суду не надходило.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31.05.2021 у справі № 128/149/17.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача.
Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст. ст. 77-80 ЦПК України).
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Такого ж змісту норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що надані АТ КБ «Приватбанк» виписки про рух коштів по рахунку № НОМЕР_2 від 25.07.2022 та рахунку № НОМЕР_4 від 25.07.2022 підтверджують обставини користування грошовими коштами, в таких міститься інформація про рух коштів на балансі карткових рахунків позивача станом на 22.07.2022, операції за картковим рахунком з визначенням дати проведення операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції.
Позивачем не надано жодних доказів того, що укладення кредитного договору, як і спірне списання коштів з картки відбулось поза його волевиявленням та що такі банківські операції на той момент не відповідали його внутрішній волі. 
Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, які були закріплені в письмовій формі та підписані позивачем особисто. Таким чином, умови договору не порушують принципу добросовісності, не створюють істотного дисбалансу прав та обов`язків сторін, а доводи позивача є лише способом уникнення відповідальності за невиконання грошових зобов`язань.
Твердження позивача про те, що в оспорюваній Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг не зазначено реєстраційного номеру документа та відповідальної особи банку, суд вважає безпідставними, оскільки такі умови договору не є істотними та не можуть бути підставою для визнання правочину недійсним.
Стосовно твердження позивача щодо відсутності в договорі обов`язку банку надавати інформацію про послуги з переказу коштів, суд зазначає, що, згідно з п. 9.6 ст. 9 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», учасники платіжних систем зобов`язані забезпечити надання інформації про надання послуг з переказу коштів для захисту прав споживачів таких послуг, відтак такі доводи суд вважає безпідставними.
Суд зазначає, що позивачем не доведено порушення його прав при укладенні спірного договору, що є його процесуальним обов`язком (ст.ст. 12, 81 ЦПК України), як і не надано належних доказів укладення договору від його імені іншою особою за відсутності його волевиявлення, перерахування кредитних коштів не на його рахунок.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. 
Щодо заяви представника відповідача щодо застосування до позову строків позовної давності, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 256 ЦПК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
За правилами ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відмовити в позові через пропуск строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог в позові належить відмовити за безпідставністю.
Отже, позовна давність застосовується до обґрунтованого позову.
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позову. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушено, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушено, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем 
Зважаючи на те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, то у заяві представника відповідача АТ КБ «Приват Банк» про застосування строк позовної давності у справі, слід відмовити.
Керуючись ст.ст.2, 10-13, 76-81, 141, 258, 259, 279, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
у х в а л и в :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про визнання правочину недійсним відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повне найменування та ім`я сторін.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: АТ КБ «Приватбанк», ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: вул. Грушевського 1Д, м. Київ, 01001. 
Суддя Друзюк М. М.