ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 серпня 2026 року | Справа № 280/2864/26 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника – адвоката Працевитого Геннадія Олександровича (вул. В. Зайцева, буд. 4, оф. 18, м. Запоріжжя, 69035), до Міністерства оборони України (пр. Повітряних сил України, буд. 6, м. Київ, 03168) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
01.04.2026 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивачка), в особі представника – адвоката Працевитого Геннадія Олександровича, до Міністерства оборони України (далі – відповідач), в якому позивачка просить суд: 
визнати протиправними та скасувати рішення відповідача від 18.12.2025, оформлене у формі витягу з протоколу засідання комісії відповідача з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №115/в від 18.12.2025 р. про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги;
зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення та виплату позивачці одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю із ОСОБА_2 , що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Таким чином, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, у зв`язку із загибеллю військовослужбовця. Вважає протиправним оскаржуване рішення відповідача та просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 02.04.2026 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення/виклику учасників справи.
Відповідач позов не визнав, у поданому відзиві від 17.04.2026 посилається на те, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому саме на цю дату визначається коло осіб, які мають право на призначення одноразової грошової допомоги. Жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, були внесені до кола отримувачів одноразової грошової допомоги осіб лише з 29.03.2024 (в новій редакції статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"). Позивачка не надала документів на підтвердження того, що вона входить до кола осіб, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги. Відповідно до наданих документів заявниця не відноситься до одного з подружжя загиблого, який не одружився вдруге, або утриманця померлого військовослужбовця. Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2024 у справі №317/1599/24, яке набрало законної сили 16.01.2025, про встановлення факту проживання однією сім`єю, не встановлює факт, що має юридичне значення, про перебування заявниці на утриманні ОСОБА_2 , відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Даним судовим рішенням задоволено заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, як члена сім`ї загиблого, а не факт перебування на утриманні загиблого військовослужбовця. З урахуванням наведеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.
Як вбачається із свідоцтва про смерть від 22.07.2023 серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Старомайорське Донецької області.
Згідно Витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії 18 Регіональної військово-лікарської комісії №3887 від 26.10.2023, причиною смерті є: « ОСОБА_3 травма. Інші уточнені травми з залученням декількох ділянок тіла. Травма, яка призвела до смерті та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини».
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2024 у справі № 317/1599/24, яке набрало законної сили 16.01.2025, встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 01.01.2024 і до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивачем подано заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 .
Розглянувши подані документи, 22.12.2025 заступником Міністра оборони України було затверджено рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене у вигляді Витягу з протоколу засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №115/в від 18.12.2025, за змістом якого ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.
Не погоджуючись з такою відмовою, позивачка звернулась з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII, застосовується судом у редакції, чинні на час виникнення спірних правовідносин, тобто смерті військовослужбовця – ОСОБА_2 ).
За змістом частини першої статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 1 частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Статтею 16-1 Закону №2011-ХІІ встановлено коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до якої у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Відповідно до пункту а) частини першої статті 16-2 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 16-2 Закону №2011-ХІІ).
За положеннями частини першої статті 16-3 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Згідно з частиною шостою статті 16-3 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права (частина восьма статті 16-3 Закону №2011-ХІІ).
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
Пунктом 2 Постанови №168 (в редакції, чинній на час смерті військовослужбовця) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975, застосовується судом в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Порядок №975 визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Згідно з абзацом 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до пункту 3 Порядку №975 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Відтак, хоча особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом №2011-ХІІ, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права, проте одноразова грошова допомога призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Як встановлено вище, позивачка – ОСОБА_1 не є дружиною зниклого загиблого військовослужбовця – ОСОБА_2 .
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2024 у справі №317/1599/24 встановлено факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період з 01.01.2004 року по день смерті ОСОБА_2 .
Водночас, приписами частини першої статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ імперативно встановлено коло осіб які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).
Тобто до осіб, які мають право на одноразову грошову допомогу, є один із подружжя військовослужбовця, який не одружився вдруге.
Відповідно до частин першої-другої статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`я є первинним та основним осередком суспільства.
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Поняття шлюбу визначено у статті 21 СК України, якою установлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Відтак, фактичне спільне проживання чоловіка та жінки не є шлюбом у розумінні законодавства, тому приписи частини першої статті 16-1 Закону № 2011-XII, які мають імперативний характер в частині визначення кола осіб сім`ї військовослужбовця, не підлягають розширеному тлумаченню і не розповсюджуються на позивача.
Суд визнає помилковим посилання позивачки на установлення в рішенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2024 у справі №317/1599/24, яке набрало законної сили, факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період з 2004 року по день смерті ОСОБА_2 , адже установлення такого факту не свідчить, що у позивачки та ОСОБА_2 виникли права та обов`язки подружжя.
Оскільки виключно шлюб є підставою для виникнення прав і обов`язків подружжя, враховуючи відсутність факту укладання шлюбу позивачки із ОСОБА_2 , суд констатує відсутність у позивачки прав дружини, тому доходить до висновку про відсутність підстав для виплати позивачці одноразової грошової допомоги та, відповідно, про необґрунтованість позовних вимог.
Суд зауважує, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2024 у справі №31/1599/24 не встановлювався факт перебування позивачки на утриманні загиблого військовослужбовця, докази перебування ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 відсутні.
Також необхідно зазначити, що нормами законодавства, чинними на час виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги (16.07.2023 - день смерті військовослужбовця), визначалося, що особи, з якими військовослужбовець проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу, до категорії осіб, які мають право на призначення одноразової грошової допомоги, не відносяться.
Зміни до частини четвертої статті 16-1 Закону №2011-ХІІ, відповідно до яких до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, внесені 29 березня 2024 року, а тому не можуть бути застосовані до спірних в цій справі правовідносин.
Посилання позивачки на висновки судів апеляційної інстанції суд не бере до уваги в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, крім того, обставини в зазначених позивачкою судових справах не є подібними до обставин даної справи.
З урахуванням вищевикладеного суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судових витрат.
Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), в особі представника – адвоката Працевитого Геннадія Олександровича (вул. В. Зайцева, буд. 4, оф. 18, м. Запоріжжя, 69035; РНОКПП НОМЕР_3 ), до Міністерства оборони України (пр. Повітряних сил України, буд. 6, м. Київ, 03168; код ЄДРПОУ 00034022) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити. 
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення виготовлено та підписано «24» серпня 2026 року.

Суддя Р.В.Кисіль