| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/22064/19 Суддя (судді) першої інстанції: Шляхова О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючий суддя Парінов А.Б.,
судді:  Беспалов О.О.,
Кравченко Є.Д.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Легіон 2015" до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Легіон 2015" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 30 жовтня 2019 року № 0002363203, № 0002373203 і № 0002383203.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року позов задоволено: 
визнано протиправним та скасовано повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 30.10.2019 № 0002383203, яким до ТОВ "Легіон-2015" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень);
визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 30.10.2019 № 0002363203, яким до ТОВ "Легіон-2015" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 50 825, 76 грн. (п`ятдесят тисяч вісімсот двадцять п`ять гривень 76 копійок);
визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 30.10.2019 № 0002373203, яким до ТОВ "Легіон-2015" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 277 825, 96 грн. (двісті сімдесят сім тисяч вісімсот двадцять п`ять гривень 96 копійок).
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що кінцеву дату дії ліцензій контролюючий орган визначив прийменником "до", який означає відповідну дату включно, а тому 7 жовтня 2019 року Товариство мало право здійснювати роздрібну торгівлю підакцизними товарами. Факт зберігання немаркованого тютюнового виробу суд визнав недоведеним, оскільки надана контролюючим органом фотофіксація через низьку якість не дає змоги встановити наявність чи відсутність ознак наклеювання марки акцизного податку.
Не погодившись із рішенням, Головне управління ДПС у Київській області подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове – про відмову в задоволенні позову. 
На обґрунтування вимог апеляційної скарги Головне управління ДПС у Київській області посилається на правомірність прийняття наказу від 30 серпня 2019 року № 17 про проведення фактичної перевірки, оскільки підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України передбачає самостійну підставу для її проведення — здійснення контролюючим органом функцій у сфері обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Зазначає, що станом на 07 жовтня 2019 року Товариство не мало чинних ліцензій, оскільки строк дії ліцензії, визначений як «до 07.10.2019», закінчився 06 жовтня 2019 року. Вказує також, що марку акцизного податку на тютюновому виробі наклеєно таким чином, що під час відкривання пачки вона не розривається, що підтверджується фотофіксацією, долученою до акта перевірки. Крім того, апелянт посилається на поверхове дослідження судом першої інстанції наявних у справі доказів усупереч вимогам статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Легіон 2015» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення, посилаючись на те, що строк дії ліцензій, кінцеву дату якого визначено із застосуванням прийменника «до», спливає о 23 годині 59 хвилин останнього дня такого строку, а тому 07 жовтня 2019 року Товариство здійснювало діяльність на підставі чинних ліцензій. Зазначає, що матеріали фотофіксації через їх неналежну якість не дають можливості встановити наявність чи відсутність порушень щодо способу наклеювання марок акцизного податку, у зв`язку з чим відповідач усупереч частині другій статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не довів факту порушення Товариством вимог законодавства щодо маркування тютюнових виробів. Крім того, Товариство вказує, що апеляційна скарга не містить конкретних доводів щодо порушень, допущених судом першої інстанції.
Колегія суддів встановила, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Київській області від 30 серпня 2019 року № 17 його посадові особи 7 жовтня 2019 року провели фактичну перевірку магазину Товариства за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Виговського, буд. 1-І, приміщення 1. За результатами перевірки складено акт від 11 жовтня 2019 року № 42/10-36-32-00-10/39775097.
Перевіркою зафіксовано реалізацію 7 жовтня 2019 року пляшки горілки "Хлібний Дар Пшенична" місткістю 0,25 л за ціною 49,10 грн і пачки сигарет "Chesterfield blue" за ціною 46,00 грн, на думку контролюючого органу – за відсутності діючих ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, а також зберігання сигар "Senoritas aroma cherry" за ціною 173,70 грн, маркованих, за висновком органу, з відхиленням від вимог пункту 23 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1251.
За наслідками перевірки Головне управління ДПС у Київській області прийняло податкові повідомлення-рішення від 30 жовтня 2019 року: № 0002363203 і № 0002373203, якими за реалізацію підакцизних товарів без ліцензій (стаття 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР) застосовано штрафні санкції у розмірах 50 825,76 грн та 277 825,96 грн відповідно; № 0002383203, яким за зберігання немаркованого тютюнового виробу (стаття 11 цього Закону) застосовано штраф 17 000,00 грн.
Колегія суддів зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення скасовані судом першої інстанції не у зв`язку з порушеннями, допущеними під час призначення чи проведення фактичної перевірки, а з підстав невідповідності цих рішень закону по суті виявлених порушень. Товариство до перевірки допущено, перевірку проведено, за її наслідками складено акт. У постанові від 8 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила: "Підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки"; допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень при її призначенні та проведенні. А отже, доводи апелянта про правомірність наказу від 30 серпня 2019 року № 17 висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки правомірність призначення перевірки підставою скасування податкових повідомлень-рішень у цій справі не була.
Колегія суддів встановила, що термін дії ліцензій на право роздрібної торгівлі підакцизними товарами контролюючий орган визначив шляхом зазначення кінцевої календарної дати з прийменником "до" – у ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 10310311201800804 з терміном дії з 7 жовтня 2018 року до 7 жовтня 2019 року та у ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 10310308201800918 з терміном дії з 7 жовтня 2018 року до 7 жовтня 2019 року. Відповідно до статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) "роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю". Тією ж статтею встановлено, що "ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів". Відповідальність за порушення цієї вимоги встановлює стаття 17 того самого Закону, за якою до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі "оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень". Чинність ліцензії закон обмежує саме терміном, а зміст цього поняття визначає цивільне законодавство. Відповідно до статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана така дія чи подія. Згідно з частиною другою статті 252 цього Кодексу термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Зазначення кінцевої дати дії дозвільного документа з використанням прийменника "до" певної календарної дати означає цю дату включно. Цього підходу послідовно дотримується Верховний Суд, зокрема у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 814/4170/15 та від 30 січня 2019 року у справі № 815/4128/16, на які правильно послався суд першої інстанції. 
Такого самого підходу дотримався і сам контролюючий орган: наступні ліцензії видано Товариству з 8 жовтня 2019 року – на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 10310308201904824 та на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 10310311201904058, обидві з терміном дії до 8 жовтня 2020 року. Протилежне тлумачення означало б, що орган, який видав обидві пари ліцензій, власними діями утворив одноденну перерву в ліцензуванні 7 жовтня 2019 року. До того ж кінцеву календарну дату дії ліцензій визначив сам контролюючий орган, а за наявності неоднозначного трактування норми пріоритет надається тлумаченню на користь платника податків (підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України). А отже, кінцеву дату дії ліцензії "до 07.10.2019" належить розуміти як таку, що включає 7 жовтня 2019 року, і станом на цю дату Товариство мало право здійснювати роздрібну торгівлю підакцизними товарами, а склад порушення вимог статті 15 Закону № 481/95-ВР відсутній.
Відповідно до статті 11 Закону № 481/95-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) "алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством". 
Порядок такого маркування визначено Положенням про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1251. Згідно з пунктом 23 цього Положення (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) марки наклеюються "на пачки сигарет та цигарок серійного виробництва, сигар, сигарил, а також цигарок, упакованих у сувенірні коробки (незалежно від їх розміру), - у такий спосіб, щоб марки обов`язково розривалися під час відкривання". 
Правове значення відхилення від цих вимог визначає пункт 226.9 статті 226 Податкового кодексу України, за яким вважаються немаркованими "алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції".
Відповідальність за зберігання та реалізацію тютюнових виробів "без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку" стаття 17 Закону № 481/95-ВР визначає у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень. Застосування такої санкції можливе лише за умови доведеності факту невідповідності марки на конкретному виробі наведеним вимогам. Колегія суддів виходить з того, що єдиним доказом неналежного маркування сигар "Senoritas aroma cherry" є матеріали фотофіксації, додані до акта перевірки. Суд першої інстанції оцінив ці матеріали і встановив, що через їх низьку якість установити наявність чи відсутність ознак наклеювання марки акцизного податку неможливо. 
За частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. Головне управління ДПС у Київській області не надало суду ані самого тютюнового виробу, ані висновку експертизи, ані інших доказів неналежного маркування, а повторне посилання на ту саму фотофіксацію висновку суду першої інстанції не спростовує. А отже, факт порушення Товариством статті 11 Закону № 481/95-ВР не доведений.
Таким чином, суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи, дав правильну правову оцінку спірним правовідносинам і ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.
Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області – залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.
Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді: О.О. Беспалов
Є.Д. Кравченко

(Повний текст постанови суду виготовлено 15 вересня 2026 року)