Справа № 473/4087/26

РІШЕННЯ
іменем України

"02" вересня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючої - Булкат М.С., 
за участю: секретаря судових засідань Соколенко Д. К., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В:
Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 19 585 грн.
У позовній заяві представник позивача вказує, що 09.07.2019 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 2781485, що укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». За умовами договору позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн, строк позики становить 30 днів, з відповідною базовою процентною ставкою 1,6% вдень та розміром акційних процентів 1,6% в день, розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки Договору) складають 2,7% в день, а позичальник зобов`язався повернути кредит разом з іншими платежами згідно умов договору.
ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн. Натомість відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором.
03.04.2017 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №03042017 (далі Договір факторингу), відповідно до умов якого первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти.
25.11.2019 року між сторонами за Договором факторингу було підписано Реєстр прав вимоги № 88 за договором факторингу № 03042017 , відповідно до котрого право вимоги за Договором позики № 2781485 від 09.07.2019 року, перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал»
Таким чином, право вимоги до відповідача за Договором кредиту перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за Реєстром передачі прав вимоги №88 за договором факторингу № 2781485 починаючи з 25.11.2019 року.
У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договором №2781485 від 09.07.2019 року станом на 25.11.2019 року (дата відступлення права вимоги) заборгованість відповідача ОСОБА_1 становить 19 585 грн, яка складається із заборгованості за основним боргом 5 000 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за увесь час користування кредитними коштами 14 585 грн.
Враховуючи викладене, представник позивача прохає суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» суму заборгованості за договором позики № 2781485 в розмірі 19 585 грн, яка складається із: 5 000 грн - заборгованість за основним боргом, 14 585 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за увесь час користування кредитними коштами. Також прохає стягнути з відповідача понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 серпня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
27 серпня 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача ОСОБА_2 , позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами. Зазначає, що позивач порушим строки позовної давності.Також відповідач заперечує щодо строку дії договору та його продовження (автопролонгацію), оскільки сам договір не містить положень про порядок пролонгації. Крім цього заперечує щодо розміру нарахованих процентів, які нараховані за межами погодженого строку користування позикою, а тому нарахування після 30 днів не може вважати договірним без погодження сторонами. Також заявлена позивачем сума заборгованості не узгоджується з первинними даними договору, реєстру вимог та правовою природою нарахувань.
Представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» - Ушакевич М. П., будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак зі змісту позовної заяви вбачається, що остання прохала розглянути справу без участі позивача та його представника.
Відповідач, ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилися, проте у відзиві писали про розгляд без участі.
Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.
Судом установлено, що 09.07.2019 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 2781485, відповідно до умов якого Товариство зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) в сумі 5 000 грн на погоджений умовами договору строк 30 днів, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики.
Згідно п. 2 Договору дата повернення кредиту 08.08.2019 року, базова процентна ставка 1,60% в день, розмір процентів 1,60% в день, розмір процентів на прострочену позику 2,70% в день, загальна вартість позики та процентів становить 7 400 грн.
Таким чином, сторони погодили, що термін (дата) повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом (позикою) становить 08.08.2019 року.
Відповідно до п. 3 Договору проценти за цим договором нараховується щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.
Згідно п. 10 Договору інші умови цього договору регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною Договору.
Позивачем надано Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, затв. рішенням Загальних зборів учасників ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» протокол № 07/02/2019 від 07.02.2019 року, відповідно до яких, ці Правила набувають чинності з дати офіційного оприлюднення та діють до дати оприлюднення Правил у новій редакції. Відомостей про те, в редакції станом на яке число діяли ці Правила та чи взагалі відповідач ознайомилася з їхніми умовами матеріали справи не містять.
У п. 2.26 Правил визначено, що строк позики це період, на який Товариство надає позику позичальнику відповідно до умов Договору позики, який за умовами Договору не може перевищувати 30 днів.
Отже, строк позики за договором не може перевищувати 30 днів.
В матеріалах справи відсутні докази про продовження строку дії договору (пролонгація) відповідачем ОСОБА_1 відповідно до Правил. До того ж у самому договорі позики відсутня така істотна умова договору, як пролонгації та/або автопролонгація та доказів на підтвердження того, що договір позики від 09.07.2019 року був пролонгований на новий строк, суду не надано.
Таким чином, за умовами Договору, кредит надано строком на 30 днів (строк кредитування) від дати отримання кредиту позичальником 09.07.2019 до 08.08.2019 (кінцева дата повернення (останній день).
Згідно п. 5 Договору цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір прирівнюється до такого, що укладений в письмовій формі.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Порядок укладення електронного договору визначений статтею 11 даного закону, при цьому, згідно частини 12 цієї статті, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному цією статтею, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному в письмовій формі.
Факт укладення кредитного договору між кредитодавцем ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позичальником ОСОБА_1 у електронному вигляді знайшов своє підтвердження, а тому твердження відповідача про неукладення договору позики не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.
До договору також додано Паспорт позики, із зазначенням інформації, яка надається споживачу, зі змісту якого вбачається, що орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом становить 7 400 грн.
03.04.2017 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №03042017 (далі Договір факторингу), відповідно до умов якого первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти.
25.11.2019 року між сторонами за Договором факторингу було підписано Реєстр прав вимоги № 88 за договором факторингу № 03042017 , відповідно до котрого право вимоги за Договором позики № 2781485 від 09.07.2019 року, перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал»
Таким чином, право вимоги до відповідача за Договором кредиту перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за Реєстром передачі прав вимоги №88 за договором факторингу № 2781485 починаючи з 25.11.2019 року.
У зв`язку з неповерненням заборгованості за Договором №2781485 від 09.07.2019 року станом на 25.11.2019 року (дата відступлення права вимоги) заборгованість відповідача ОСОБА_1 становить 19 585 грн, яка складається із заборгованості за основним боргом 5 000 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за увесь час користування кредитними коштами 14 585 грн.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Статтею 629 ЦК Українипередбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовий розгляд відбувається на засадах змагальності.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом установлено, що ОСОБА_1 уклав договір позики № 2781485 та отримав від первісного кредитора кредитні кошти на суму 5 000 грн, відповідно до умов укладеного договору шляхом зарахування на картку відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, однак не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за договором.
Таким чином, загальна заборгованість відповідача перед позивачем за тілом кредиту становить 5 000 грн, що підлягає стягненню на користь позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», як нового кредитора у зобов`язанні з відповідачем.
Щодо строків позовної давності до кредитного договору №2781485 від 09.07.2019 р., то відповідно до ст.256, 257, 258, 259, 261 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Разом з тим, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Зазначений карантин введеного з 12.03.2020 Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), який тривав до 30 червня 2023 року.
Крім того, згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Таким чином, з урахуванням введення карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) 12.03.2020, а також введення воєнного стану в Україні 24.02.2022, строк дії якого продовжено по даний час, 3-річний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, не сплив та був продовжений на строк дії такого карантину, а в подальшому зупинений у зв`язку із введенням воєнного стану, то позивачем позов пред`явлено у межах строку позовної давності.
Щодо стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом суд зазначає таке.
Так, позивач, окрім основної суми кредиту, просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 14 585 грн.
Умовами договору позики № 2781485 від 09.07.2019 року строк кредитування визначений 30 днів, дата повернення кредиту 08 серпня 2019 року.
Строк кредитування також був визначений і в Паспорті позики, із зазначенням інформації, яка надається споживачу. Погоджена процентна ставка 1,60% в день.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
З наданого розрахунку заборгованості, складеного первісним позикодавцем, вбачається, що відсотки за користування кредитними коштами нараховані поза межами строку кредитування.
При цьому суд не бере до уваги нарахування за позикою після 08 серпня 2019 року.
Так, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Відтак, після спливу строку кредитування, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, товариство не мало правових підстав нараховувати плату за користування позикою.
Враховуючи, що строк кредитування був погоджений сторонами строком на 30 днів, доказів того, що позичальник ініціював продовження строку, а також зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять, а відтак розмір відсотків підлягає перерахуванню.
З наданого первісним позикодавцем розрахунку заборгованості вбачається, що з 09.07.2019 по 08 включно (15 днів) проценти нараховані за процентною ставкою 0,960% в день (що передбачено умовами договору), та розмір таких процентів складає 1224 грн (8500 грн (тіло кредиту) х 0,96% (процентна ставка) х 15 днів (строку кредиту), що є обґрунтованим та відповідає умовам Договору.
Водночас наданий позивачем розрахунок свідчить, що проценти нараховувалися поза межами кредитного договору, а не за 30 днів, що є порушенням умов договору.
Відповідачем було надано свій розрахунок із зазначенням суми заборгованості за процентами 2400 гривень.
Також суд звертає увагу, що сторонами у п. 2 Договору визначено, що загальна вартість позики та процентів становить 7 400 грн.
Суд також зазначає, що загальні витрати за кредитом (без урахування суми (тіла) кредиту) у розмірі 2 400 грн та орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки та інші платежі) у розмірі 7 400 грн погоджено сторонами у Паспорті позики.
Таким чином, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначивши суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного строку кредитування, вважає за необхідне стягнути з відповідача, на користь позивача заборгованість за тілом кредитом та правомірно нараховані відсотки, що становить в сумі 7 400 (5 000 + 2 400) грн.
Із урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог і стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 7 400 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню 1 005 грн судового збору.
Крім цього, згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Представником позивача заявлено вимогу про відшкодування судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Як установлено судом, 01 липня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» та адвокатським об`єднанням «Правовий курс»,в особі директора Разумного Євгенія Миколайовича укладено договір про надання правової допомоги №02-24 від 01.07.2024 року.
Відповідно до п.п. 1.1 Договору Об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню Клієнту за його зверненням на довгостроковій основі правової допомоги у відповідності з умовами цього договору, а Клієнт зобов`язується прийняти надану йому правову допомогу та здійснити її оплату у відповідності до умов Договору.
01 липня 2024 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» та АО «ПРАВОВИЙ КУРС» укладено Додаткову угоду № 1/1, зі змісту якої вбачається, що сторони дійшли згоди про доповнення до п. 3.1 Договору підпунктом 3.1.1 щодо розміру винагороди та додаткової фіксованої винагороди Об`єднання.
Сторони в п.п 3.1.1 додатковою Угодою до Договору визначили, що Клієнт сплачує на користь Об`єднання винагороду, зокрема у розмірі 7000,00 грн, за проведення консультацій з клієнтом, здійснення вивчення документів та підготовки проекту позовної заяви для направлення до суду 1 (однієї) позовної заяви згідно реєстру боржників. На виконання умов Договору про надання правової допомоги, між ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» та АО «ПРАВОВИЙ КУРС» складено Акту № 75 прийому-передачі правової допомоги, в тому числі до позичальника ОСОБА_1 у розмірі 7000,00 грн, що була сплачена ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» Об`єднанню в повному обсязі, та підтверджується платіжним дорученням.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Згідно правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Отже, зважаючи на категорію даної справи, яка є нескладною, враховуючи усталену практику, суд вважає, що визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданих послуг, складності справи, частково не підтверджені, а тому (з урахуванням розміру задоволених вимог) дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу до 2 000 грн.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 263-265, 268 ЦПК України; статтями 526, 612, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Профіт Капітал» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (ЄДРПОУ 39992082, адреса: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, рахунок: IBAN № НОМЕР_2 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» Код Банку 322001) заборгованість за Договором №2781485 від 09 липня 2019 року, в загальному розмірі 7 400 гривень, а також 3 005 гривень судових витрат. 
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. 
Суддя: М. С. Булкат