П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 400/12869/25

Перша інстанція: суддя Мороз А. О.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г. 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.07.2026 у справі № 400/12869/25 за адміністративним позовом Територіального управління Служби судової охорони у Миколаївській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях та м. Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про накладення штрафу від 25.11.2025 ВП № 79546714, –

ВСТАНОВИВ:

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 26.12.2025 адміністративний позов Територіального управління Служби судової охорони у Миколаївській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнив.
Постанову про накладення штрафу від 25 листопада 2025 р. у виконавчому провадженні № 79546714, визнав протиправною та скасував.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь Територіального управління Служби судової охорони у Миколаївській області судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).
08.04.2026 Миколаївський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист у справі.
03.06.2026 представник позивача звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
Вказана заява обґрунтована тим, що листом Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області від 20.05.2026 повідомлено про те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2025 № 517 "Деякі питання міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції" та наказу Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 31.12.2025 року № 7244-к "Про введення в дію Структури та штатної чисельності, штатних розписів", правонаступником Відділу (боржника за виконавчим листом) є відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Тому, як вказало Казначейство, у разі заміни судом сторони виконавчого провадження, зокрема, у справі № 400/12869/25, безспірне списання грошових коштів буде здійснюватися з Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ 45862901), котрий обслуговує централізованою бухгалтерією Відділ примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ 45862901).
08.06.2026 Дніпровське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (далі - Дніпровське управління) подало до суду пояснення, в яких підтримало заяву позивача про заміну відповідача його правонаступником - Відділом примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
10.06.2026 Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській, Херсонські областях, в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подав заперечення на заяву про заміну сторони виконавчого провадження, згідно якого юридичну особу публічного права Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (ЄДРПОУ 43315529) не припинено, вибуття сторони виконавчого провадження у справі № 400/12869/25, не відбулось.
Миколаївський окружний адміністративний суд ухвалою від 02.07.2026 у справі № 400/12869/25 у задоволенні заяви Територіального управління Служби судової охорони у Миколаївській області про заміну сторони виконавчого провадження відмовив.
Постановляючи вищевказану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що вибуття боржника за виконавчим листом у справі № 400/12869/25 не відбулося, Одеське управління не є правонаступником Південного управління у розумінні норм цивільного законодавства.
Суд зауважив, що оскільки виконавчий лист було видано саме з метою стягнення бюджетних коштів - судового збору, і рішенням суду ані на Відділ, ані на Південне управління не було покладено жодних обов`язків, відсутні підстави для висновку про правонаступництво адміністративного органу (стаття 25 Закону України від 17.02.2022 року № 2073-ІХ "Про адміністративну процедуру").
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, представник Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі вказує, що ухвала судом першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального, у зв`язку з чим просить її скасувати.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що оскільки Дніпровське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України, втратило адміністративну компетенцію на території Миколаївської, Херсонської областей, Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, а Одеське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України її набуло, заміна сторони є обов`язковою для забезпечення ефективного поновлення порушених прав та виконання судового рішення.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.
Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.
Відповідно до статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Згідно з ч. 4 ст. 379 КАС України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Системний аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що процесуальний інститут заміни сторони виконавчого провадження можливий лише в разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження.
Матеріалами справи встановлено, що боржник у виконавчому листі - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 
Зазначений у виконавчому листі код ЄДРПОУ боржника - 43315529 на момент видання виконавчого листа належав Південному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Одеса).
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2025 № 517 "Деякі питання міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції" (далі - Постанова № 517), Південне управління було перейменовано на Дніпровське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (далі - Дніпровське управління). Дніпровському управлінню належить код ЄДРПОУ 43315529.
Пунктом 2 Постанови № 517 Кабінет Міністрів України утворив як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції, у тому числі - Одеське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України.
Утворене згідно з пунктом 2 Постанови № 517 Одеське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ 45862901), далі - Одеське управління, повноваження якого згідно з додатком 1 до Постанови № 517, поширюються на Автономну Республіку Крим, Миколаївську, Одеську, Херсонську області, м. Севастополь, не є правонаступником Південного управління, код ЄДРПОУ 43315529, яке Постановою № 517 було перейменовано на Дніпровське управління.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 "Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників" (далі - Порядок № 845), боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.
Колегія суддів зауважує, що у випадку, який досліджується, застосування наслідків, які передбачено приписами статті 379 КАС України, є неможливим.
Процесуальним законодавством не передбачено правонаступництва між державними органами в частині відшкодування судового збору, який сплачено позивачем у процесі оскарження протиправного індивідуального акту суб`єкта владних повноважень. 
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що в даному випадку відповідачем не втрачено статус боржника у виконавчому провадженні, оскільки судовий збір має відшкодувати саме суб`єкт владних повноважень індивідуальний акт якого визнано протиправним та скасовано. 
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів висновує, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви Територіального управління Служби судової охорони у Миколаївській області про заміну сторони виконавчого провадження.
Відтак, твердження апелянта не знайшли підтвердження в ході апеляційного перегляду.
Викладені в цій постанові мотиви та аргументи дають відповідь на всі суттєві доводи апеляційної скарги. 
За наведеного, доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п. п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994. 
При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх ( див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України – залишити без задоволення.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.07.2026 у справі № 400/12869/25 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач | | О.І. Шляхтицький
Судді | | А.Г. Федусик   Г.В. Семенюк