Справа № 473/1206/26

РІШЕННЯ
іменем України

"04" серпня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого – судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В:

У березні 2026 року ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому вказувало, що 23 червня 2021 року ТОВ «ФК «Джобер» уклало з відповідачем Кредитний договір №693906.
Відповідно до договору ТОВ «ФК «Джобер» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 4 000 грн зі строком користування коштами протягом 29 календарних днів (з правом пролонгації за ініціативою позичальника або в порядку автопролонгації строку кредитування), а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,90 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом протягом строку кредитування, а в разі автопролонгації строку кредитування – у розмірі 2,90 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом.
У разі порушення позичальником своїх зобов`язань останній зобов`язався сплатити на користь кредитодавця неустойку (штраф).
30 листопада 2023 року ТОВ «ФК «Джобер» уклало з ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» Договір відступлення права вимоги №1-30/11/2023, за яким первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №693906 від 23 червня 2021 року. 
Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 14 324 грн, у тому числі:
-прострочена заборгованість за кредитом – 4 000 грн;
-прострочена заборгованість за процентами – 10 324 грн. 
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі.
В судове засідання представник позивача Пархомчук С.В. не з`явився, проте у позові клопотав про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказуючи на те, що 23 червня 2021 року він дійсно звертався до ТОВ «ФК «Джобер» з приводу отримання кредиту, однак кредитний договір він не укладав, оскільки вказане товариство відмовило йому у видачі кредиту. При цьому, жодних коштів від ТОВ «ФК «Джобер» він не отримував. У той же час, наступного дня він намагався отримати кошти в іншому кредитному товаристві, а тому зараховані на його рахунок кошти можуть бути кредитом, отриманим від іншого кредитодавця. Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_1 вважав вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. 
Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника позивача, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору. 
Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема, суд встановив, що 23 червня 2021 року ТОВ «ФК «Джобер» уклало з відповідачем Кредитний договір №693906.
Відповідно до договору ТОВ «ФК «Джобер» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 4 000 грн зі строком користування коштами протягом 29 календарних днів (з правом пролонгації за ініціативою позичальника або в порядку автопролонгації строку кредитування), а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,90 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом протягом строку кредитування, а в разі автопролонгації строку кредитування – у розмірі 2,90 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом.
У разі порушення позичальником своїх зобов`язань останній зобов`язався сплатити на користь кредитодавця неустойку (штраф).
30 листопада 2023 року ТОВ «ФК «Джобер» уклало з ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» Договір відступлення права вимоги №1-30/11/2023, за яким первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №693906 від 23 червня 2021 року. 
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був вчинений в електронній формі. Зокрема, сторони з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» узгодили у договорі усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальник погодився з ними та підписав правочин за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Твердження відповідача про те, що він не укладав кредитний договір з ТОВ «ФК «Джобер» суд вважає безпідставними, враховуючи дії ОСОБА_1 , направлені на укладення такого договору. 
Зокрема, як вбачається з пояснень відповідача та матеріалів справи, з метою отримання кредиту ОСОБА_1 зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, подав заявку на отримання кредиту, у якій зазначив усю інформацію про свою особу, у тому числі особистий номер телефону для отримання ідентифікатора з метою підписання кредитного договору, реквізити банківської картки для зарахування кредиту. В подальшому ОСОБА_1 уклав з ТОВ «ФК «Джобер» кредитний договір в електронній формі, погодившись з усіма його умовами, що підтверджується накладенням на договорі цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що був надісланий кредитодавцем на зазначений відповідачем номер телефону.
При цьому, без реєстрації позичальника на сайті кредитодавця, внесення персональної інформації про свою особу та входу до свого особистого кабінету, а також формування заявки на отримання кредиту, без отримання позичальником смс-повідомлення із зазначенням одноразового ідентифікатора для підписання договору та введення ідентифікатора з метою підписання кредитного договору кредитний договір між сторонами не був би укладений. Тому вчинення позичальником вказаного алгоритму дій свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов правочину та уклали кредитний договір.
Подібні висновки викладені Верховним Судом у своїх постановах від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20 та інших.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. 
Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Таким чином, з укладенням договору відступлення прав вимоги до ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» перейшли усі права та обов`язки первісного кредитора в обсязі та на умовах, що йому належали.
Матеріалами справи (а.с. 46-50) підтверджено повне виконання зобов`язань кредитодавцем перед позичальником.
Зокрема, з відповіді АТ «Державний ощадний банк України» від 22 квітня 2026 року за вих. №46/12.11/57162/2026/БТ вбачається, що зазначена позичальником при укладенні кредитного договору банківська картка належить ОСОБА_1 та 24 червня 2021 року на вказану картку було здійснено переказ у розмірі 4 000 грн.
З копії Меморіального ордеру від 25 червня 2021 року №8679968815 та виписки з банківського рахунку ОСОБА_1 вбачається, що 24 червня 2021 року на банківську картку відповідача було перераховано та зараховано переказ у розмірі 4 000 грн.
Твердження відповідача ОСОБА_1 про те, що жодних коштів від ТОВ «ФК «Джобер» він не отримував, а зараховані на його рахунок кошти можуть бути кредитом, отриманим від іншого кредитодавця, суд не приймає до уваги, оскільки відповідач не зазначив конкретно, від кого та на виконання якого кредитного договору були зараховані вказані кошти, а також не надав жодних доказів на підтвердження цих обставин. 
Проте згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Матеріали справи не містять доказів належного виконання позичальником своїх зобов`язань на користь первісного кредитора або його правонаступника.
Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість ОСОБА_1 станом на 26 грудня 2025 року становить 14 324 грн, у тому числі:
- прострочена заборгованість за кредитом – 4 000 грн;
- прострочена заборгованість за процентами (нарахованими за період з 23 червня 2021 року до 29 вересня 2021 року) – 10 324 грн. 
Суд погоджується з вказаним розрахунком в цілому, оскільки він узгоджується з умовами кредитного договору.
При цьому, суд констатує, що проценти дійсно нараховані відповідно до умов кредитного договору (у тому числі за узгодженими процентними ставками та в межах узгодженого строку кредитування (29 календарних днів основного строку кредитування + 70 днів автопролонгації строку кредитування відповідно до п. 9.4 кредитного договору)). 
За такого, встановлена судом заборгованість підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн».
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 2 662,40 грн судового збору.
Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 грн, то в цій частині суд виходить з наступного.
Дійсно, відповідно до вимог ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України суд в залежності від результату розгляду справи зобов`язаний розподілити між сторонами витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію Договору від 09 липня 2025 року №09/07/2025, укладеного між ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» та адвокатом Пархомчуком С.В., про надання правової допомоги з додатками у вигляді узгоджених тарифів за надані послуги, а також документи, що містять перелік, детальний опис та узгоджену сторонами вартість виконаних робіт, необхідних для надання правничої допомоги, всього на суму 13 000 грн, у тому числі: надання консультації - 1 год., вартість – 2 500 грн; складання позовної заяви - 2,5 год., вартість – 6 250 грн; складання інших клопотань, процесуальних документів – 1,5 год, вартість 3 750 грн; канцелярські витрати – 500 грн. 
Проте у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Даний спір є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, справа не передбачає необхідності виконання значного обсягу дій та робіт, необхідних для її підготовки та розгляду.
Водночас є сумнівними з точки зору розумності адвокатські послуги щодо надання консультації та складання позовної заяви, інших клопотань у стандартній справі незначної складності за ставками, що значно перевищують середній розмір аналогічних послуг. 
Отже, зважаючи на категорію даної справи, яка є нескладною, враховуючи усталену практику, суд вважає, що визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, розміру вимог, а тому дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу до 4 500 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити повністю. 

Стягнути з  ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» (01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, 12, нежитлове приміщення 1008; код ЄДРПОУ 44002941) заборгованість за Кредитним договором №693906 від 23 червня 2021 року, що утворилася станом на 26 грудня 2025 року, а саме: прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень; прострочену заборгованість за процентами за користування кредитом (за період з 23 червня 2021 року до 29 вересня 2021 року) у розмірі 10 324 (десять тисяч триста двадцять чотири) гривні, а всього в загальному розмірі 14 324 (чотирнадцять тисяч триста двадцять чотири) гривні, а також судові витрати у загальному розмірі 7 162 (сім тисяч сто шістдесят дві) гривні 40 копійок. 

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя:  О.В. Вуїв