Справа № 296/8751/26 
1-кп/296/895/26 

Вирок
Іменем України

27 липня 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження №42026062020000034 від 24.02.2026 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Житомир, громадянки України, із середньою освітою, працюючої в ДУ «Житомирська виправна колонія №4», на посаді бухгалтера, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
установив:

16 лютого 2026 року приблизно о 14 години 30 хвилин ОСОБА_3 разом із своїм малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебували за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де між ними раптово виник словесний конфлікт на ґрунті неприязних відносин.
В ході даного конфлікту в ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_4 .
Перебуваючи у приміщенні кімнати, ОСОБА_3 , реалізуючи свій умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ігноруючи загальноприйняті сімейні цінності та норми моралі, будучи незадоволеною поведінкою свого малолітнього сина, з метою викликати у нього відчуття страху, тривоги, маючи над ним фізичну перевагу, тримаючи в руках швабру, почала наносити нею удари по тулубі малолітнього сина, який сховався від неї під диваном.
Після чого, ОСОБА_4 піднявся з підлоги, а ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, нанесла ще декілька ударів по лівій руці ОСОБА_4 .
Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №42026062020000034 від 24.02.2026 за обвинуваченням ОСОБА_3 надійшов до суду в порядку ст. 302 КПК України з клопотанням прокурора про його розгляд без проведення судового розгляду в судовому засіданні, письмовою заявою ОСОБА_3 , письмовою заявою потерпілого ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_4 , та матеріалами досудового розслідування.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Зі змісту заяви ОСОБА_3 слідує, що обвинувачена беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, а саме, в заподіянні легкого тілесного ушкодження, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України, надала свою згоду на розгляд обвинувального акта за її відсутності у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_5 , законний представник ОСОБА_4 , відповідно до поданої заяви, повністю погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у спрощеному провадженні за його відсутності.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні та з урахуванням заяви потерпілого, суд доходить висновку про відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої та можливістю розгляду обвинувального акта в порядку, визначеному ст. 381, 382 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються сторонами кримінального провадження та потерпілим, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій суд, згідно п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Визначаючи вид покарання, суд враховує роз`яснення, які викладені в п. 2 постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких, із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину тощо.
Отже, при обранні обвинуваченій виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, особу ОСОБА_3 , обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , що передбачені п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини; п.6-1 ч. 1 ст. 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення відносно особи, з якою перебуває у сімейних відносинах; п.13 ч. 1 ст. 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Також суд звертає увагу, що обвинувачена ОСОБА_3 , яка визнала свою вину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце роботи раніше не судима, тяжкі наслідки від її неправомірних дій не настали. Крім того, суд враховує відношення обвинуваченої до вчиненого.
Майнової шкоди кримінальним правопорушенням не завдано, цивільній позов під час досудового розслідування не заявлено.
Наведені обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої і дані про її особу в своїй сукупності та співвідношенні, на думку суду істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, санкція якої передбачає альтернативні покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.
Приймаючи до уваги, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає, що покарання у виді штрафу може досягнути своєї мети, а тому призначає покарання у виді штрафу.
На думку суду, призначене покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нею нових правопорушень.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався, підстави для його застосування відсутні.
Арешт на майно не накладався.
Процесуальні витрати, речові докази відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 370, 373, 374, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченої ОСОБА_3 не застосовувати.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня отримання його копії, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя                 ОСОБА_1