П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/17722/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Димерлія О.О.,
суддів Вербицької Н.В., Шляхтицького О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.02.2026 року у справі №420/17722/25 за позовом ОСОБА_1 до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Одеської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:
04 червня 2025 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Одеської області, яка виразилась у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року;
- зобов`язати Навчально-методичний центр цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 період 01.01.2016 року по 28.02.2018 року індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців січень 2008 року, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44 із врахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Одеської області, яка виразилась у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.07.2022 року відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 у фіксованій величині 6378 грн. 05 коп. в місяць;
- зобов`язати Навчально-методичний центр цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.07.2022 року, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 y фіксованій величині 6378 грн. 05 коп. в місяць, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року включно відповідач не нараховував і не виплачував позивачу «поточну» індексацію грошового забезпечення, чим порушив вимоги Закону України «Про індексацією грошових доходів населення». При цьому, як стверджував позивач, базовим місяцем для проведення індексації за спірний період має бути січень 2008 року, оскільки саме тоді був підвищений оклад за посадою, яку він займав.
Крім цього, як вказував позивач, розмір підвищення доходу ОСОБА_1 в березні 2018 року був меншим за суму індексації грошового забезпечення, яка склалася в такому місяці, тож в силу вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 відповідач зобов`язаний із 1 березня 2018 року виплачувати йому «фіксовану» індексацію грошового забезпечення у розмірі 6378 грн. 05 коп. щомісяця. До того ж, на думку позивача, у зв`язку з несвоєчасною виплатою відповідачем індексації грошового забезпечення, ОСОБА_1 має право на отримання компенсації втрати частини доходів згідно до приписів статті 4 Закону України "Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".
За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 05 лютого 2025 року прийнято судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Одеської області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення, січень 2008 року.
Зобов`язано Навчально-методичний центр цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення, січень 2008 року із врахуванням раніше виплачених сум та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44. 
Визнано протиправною бездіяльність Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Одеської області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 28.01.2020 року із застосуванням щомісячної фіксованої індексації відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
Зобов`язано Навчально-методичний центр цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію у розмірі 2216 (дві тисячі двісті шістнадцять) грн. 25 коп. за період з 01.03.2018 року по 28.01.2020 року у загальному розмірі 50759 (п`ятдесят тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 27 коп. відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Вирішуючи спір, окружний адміністративний суд виходив з того, що індексація грошового забезпечення є державною соціальною гарантією і у зв`язку з інфляцією відповідач зобов`язаний її нарахувати та виплатити позивачу. Натомість обмежене фінансування не впливає на наявність чи відсутність у позивачки права на нарахування та виплату такої індексації. Також, суд попередньої інстанції дійшов висновку, що базовим місяцем для нарахування «поточної» індексації грошового забезпечення повинен бути січень 2008 року, оскільки з січня 2008 року до березня 2018 року посадові оклади військовослужбовців, з яких вираховується індексація, залишалися незмінними.
Серед іншого, окружний адміністративний суд вказав, що позивач має право на індексацію грошового забезпечення починаючи з 01.03.2018 року відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, із виплатою індексації-різниці у розмірі 2216 грн. 25 коп. щомісяця. Разом з цим, як установлено судом попередньої інстанції, відповідачем в порушення вимог абзаців 4, 6 пункту 5 пункту 5 Порядку №1078 безпідставно не виплачено на користь ОСОБА_1 індексацію-різниці грошового забезпечення.
Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції зазначив про те, що у період з 29.01.2020 року по 19.07.2022 року у грошовому забезпеченні позивача відбулась зміна, а саме підвищення посадового окладів згідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.02.2026 року по справі № 420/33857/25, яке в свою чергу є підставою для припинення нарахування й виплати «щомісячної» індексації у розмірі 2216 грн. 25 коп. за вказаний період.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивачем (далі – скаржник) подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати рішення суду в оскаржуваній частині та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що окружним адміністративним судом безпідставно не взято до уваги відомості довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , у відповідності до якої у лютому 2018 року позивачу нараховано 17 129 грн. 80 коп., а у березні 2018 року 15 507 грн. Наведене свідчить про те, що судом першої інстанції неправильно визначено розмір підвищення доходу позивача та як наслідок суму «фіксованої» індексації грошового забезпечення.
При цьому, на переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що починаючи з 29.01.2020 року відбулося збільшення грошового забезпечення позивача, а саме посадового окладу згідно до судового рішення у справі №420/33857/25. Як вказував скаржник, що вказане судове рішення у справі №420/33857/25 станом на час розгляду цієї справи не набрало законної сили. Більше того, за період з 29.01.2020 року по 19.07.2022 року позивачу на виконання рішення суду у вказаній справі нараховано всього 4148 грн. 20 коп.
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при установленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційним судом з`ясовано таке.
У період з 01.01.2016 року до 19.07.2022 року ОСОБА_1 проходив службу у Навчально-методичному центрі цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Одеської області.
Згідно до витягу із наказу Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 26.08.2022 року №494 полковника служби цивільного захисту ОСОБА_1 звільнено зі служби цивільного захисту.
19.05.2025 року ОСОБА_1 вернувся до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати на його користь індексації грошового забезпечення відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
Листом від 21.05.2025 року № 960 02-119/960 04 відповідач повідомив, що індексація грошового забезпечення проводилась згідно до вимог Закону України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 в межах кошторисних призначень. (а.с.19-20)
Уважаючи, що відповідачем неправильно здійснено розрахунок та виплату грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів.
З урахуванням приписів частини 1 статті 308 КАС України оскаржуване рішення суду переглядається апеляційним судом в частині доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо правомірності розрахунку (розміру) індексації грошового забезпечення у період з 01.03.2018 року по 28.01.2020 року, виходячи з фіксованої величини, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, яка передбачена положеннями Порядку № 1078, а також відмови у задоволенні позовних вимог щодо нарахування та виплати вказаної індексації-різниці за період з 29.01.2020 року по 19.07.2022 року.
Апеляційний суд вказує, що грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації відповідно до закону. Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні.
Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці». Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.
Щодо «фіксованої» суми індексації, то Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» і Порядок №1078 такого поняття не містять. Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року №526, де наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.
Разом з цим, постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 9 грудня 2015 року цей Додаток викладений у новій редакції і з 1 грудня 2015 року у цьому Додатку, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.
З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указував, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідчить про те, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. 
Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, повноваження відповідача щодо виплати позивачу цієї суми індексації не є дискреційними. Своєю чергою, обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати такий вид індексації грошового забезпечення.
З урахуванням того факту, що 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу ОСОБА_1 , за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Наведені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21 та від 10 квітня 2024 року по справі №200/564/23 з подібними правовідносинами.
Як слідує з матеріалів справи, станом на лютий-березень 2018 року ОСОБА_1 проходив службу у Навчально-методичному центрі цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Одеської області, і з 1 березня 2018 року до 19 липня 2022 року йому не нараховувалася і не виплачувалася індексація-різниці грошового забезпечення.
У цьому контексті апеляційний суд зауважує, що за змістом абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 суду належить з`ясувати таке:
- розмір підвищення доходу позивача (військовослужбовця) в березні 2018 року (А);
- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);
- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року. В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).
Також слід ураховувати правила Інструкції №260, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, і пункт 1.9 якої передбачав, що грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
Суму індексації грошового забезпечення, яка мала скластися у березні 2018 року, слід визначати на основі застосування січня 2008 року у якості місяця підвищення доходу, а не березня 2018 року. Це пояснюється тим, що приписи абзаців 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 ведуть мову про суму індексації грошового забезпечення, яка мала б скластися у березні 2018 року, якби в тому місяці не відбулося підвищення окладів військовослужбовців.
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу (військовослужбовцю) індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
У такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Наведені висновки відповідають правовим позиціям Верховного Суду, що викладені у пунктах 102-109 постанови від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, пунктах 104-110 постанови від 28 серпня 2023 року у справі №420/17338/22, пункті 105 постанови від 18 жовтня 2023 року у справі №380/14195/22.
Крім цього, питання правильності обчислення розміру підвищення доходу військовослужбовця і суми можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року у контексті з`ясування того, чи має така особа право на отримання індексації-різниці за період з 1 березня 2018 року до звільнення з військової служби, були предметом оцінки Верховного Суду у постанові від 4 квітня 2024 року у справі №160/4155/22.
За правилами Порядку №1078 алгоритм розрахунку індексації-різниці за період з 1 березня 2018 року до 19 липня 2022 року не залежить від фактів нарахування й виплати відповідачем позивачу поточної індексації за період з 1 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року.
Як установлено апеляційним судом та слідує з матеріалів справи, різниця між сумою грошового забезпечення позивача в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року складає, а саме:
15 507 грн. 00 коп.– 17 129 грн. 80 коп. = мінус 1622 грн. 80 коп. (а.с.16, 30)
Отже, фактично у березні 2018 року у позивача не відбулося підвищення доходу.
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
У постанові від 23 травня 2024 року у справі №160/15411/23 Верховний Суд розрахував, що величина приросту індексу споживчих цін в березні 2018 року, застосовуючи січень 2008 року як місяць підвищення доходу, становить 253,3%.
Верховний Суд зазначив, що оскільки станом на березень 2018 року величина приросту індексу споживчих цін становила 253,3%, у березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762 грн., то сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 році, якби не відбулося чергового підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, мала становити 4463 грн. 15 коп. (1762 грн. х 253,30% / 100 = 4463 грн. 15 коп.).
За таких обставин, відповідно до приписів абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078, даних Держстату сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року становить 4463 грн. 15 коп. (1762 грн. * 253,30% / 100).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Як зазначалось вище, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Враховуючи наведене, оскільки розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (0,00 грн) був меншим за суму індексації грошового забезпечення, яка склалася в тому місяці (4463 грн. 15 коп.), тож в силу абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 відповідач був зобов`язаний із 1 березня 2018 року по 19 липня 2022 року виплачувати йому фіксовану індексацію грошового забезпечення в розмірі: 4463 грн. 15 коп. щомісяця як різницю між сумою індексації і розміром підвищення доходу, однак цього обов`язку протиправно не виконав.
Факт невиплати позивачу цієї індексації грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року до 19 липня 2022 року свідчить про протиправну бездіяльність відповідача та обґрунтованість заявленого позову.
Указані висновки підтримані Верховним Судом у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 20 квітня 2023 року у справі №320/8554/21 та інших.
Разом з цим, за висновками окружного адміністративного суду, з огляду на задоволення позовних вимог у справі №420/33857/25 щодо перерахунку грошового забезпечення позивача з 29.01.2020 року у ОСОБА_1 відбудеться зміна, а саме підвищення посадового окладу, що в свою чергу є підставою для припинення нарахування й виплати індексації-різниці.
Апеляційний суд звертає увагу, що у справі №420/33857/25 не вирішується питання щодо перерахунку посадового окладу та окладу за військовим званням позивача за 2018 рік, яке може вплинути на розмір «фіксованої» індексації грошового забезпечення, на обрахунок якої має значення збільшення грошового доходу ОСОБА_1 у березні 2018 року порівняно з його грошовим доходом у лютому 2018 року.
Необхідно враховувати, що визначальним для обчислення індексації-різниці є встановлення моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник, а не індивідуального збільшення посадового окладу працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок.
За висновком Верховного Суду, викладеному у постановах від 23.03.2023 року у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 року у справі №380/5493/21, від 06.04.2023 року у справі № 420/11424/21, від 12.04.2023 року у справі №560/13302/21, від 20.04.2023 року у справі № 320/8554/21, право на отримання індексації грошового забезпечення у фіксованій величині виникло саме у зв`язку зі змінами посадових окладів військовослужбовців з 01.03.2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 704, та, виходячи із приписів абзаців 4, 6 Порядку № 1078, з березня 2018 року, останні мали право на перерахунок індексації грошового забезпечення, з урахуванням особливостей, запроваджених указаними нормами Порядку № 1078.
Відтак, колегія суддів уважає безпідставними посилання суду попередньої інстанції щодо можливого збільшення посадового окладу ОСОБА_1 з 29.01.2020 року з врахуванням судового рішення у справі №420/33857/25. 
Вказана обставина, з урахуванням наведених висновків Верховного Суду, не вплине на право позивача щодо отримання індексації-різниці, яке є спірним у даній справі, оскільки за змістом абзацу 6 пункту 5 Порядку №1078 індексація-різниця виплачується до наступного підвищення посадового окладу за рішенням Уряду чи до дня звільнення з військової частини.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 19 лютого 2025 року по справі №420/2653/24.
У свою чергу, у період з 01 березня 2018 року по 19 липня 2022 року Урядового підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців не відбулося, а перерахунок грошового забезпечення за рішенням суду не впливає на нарахування індексації грошового забезпечення із застосуванням щомісячної фіксованої індексації за кожний місяць за певний період відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
За наведених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на виплату на його користь щомісячної суми індексації-різниці розміром 4463 грн. 15 коп. з 01.03.2018 року по 19.07.2022 року, оскільки посадовий оклад позивача у межах спірного періоду внаслідок законодавчих змін не підвищувався та був визначений постановою Кабінету Міністрів України № 704.
Підсумовуючи вище викладене, у даному випадку наявні правові підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині розміром 4463 грн. 15 коп. в місяць за період з 01.03.2018 року по 19.07.2022 року відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
При цьому, загальна сума індексації-різниці грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 року по 19.07.2022 року складає 234 819 грн. 27 коп., розрахованої за формуло.: (4463 грн. 15 коп. х 52 місяці = 232 083 грн. 80 коп.) + (4463 грн. 15 коп. / 31 дні х 19 днів = 2735 грн. 47 коп.)
З огляду на наведені обставини слід зауважити, що судове рішення в оскаржуваній частині суперечать вимогам частини 4 статті 242 КАС України і не відповідає завданню адміністративного судочинства, визначеного статтею 2 цього Кодексу.
Відтак, у цій справі суд попередньої інстанції дійшов необґрунтованих висновків, не врахував правових позицій Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах норм пункту 5 Порядку № 1078, та як наслідок помилково визначив характер спірних правовідносин.
Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене вище, оскільки при прийнятті оскаржуваного судового рішення судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, відповідно до приписів ст. 315, 317 КАС України, рішення суду в оскаржуваній частині підлягає з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.02.2026 року у справі №420/17722/25 скасувати в частині щодо задоволених позовних вимог про:
«Визнання протиправної бездіяльності Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Одеської області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 28.01.2020 року із застосуванням щомісячної фіксованої індексації відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
Зобов`язання Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію у розмірі 2216 (дві тисячі двісті шістнадцять) грн. 25 коп. за період з 01.03.2018 року по 28.01.2020 року у загальному розмірі 50759 (п`ятдесят тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 27 коп. відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44.».
У цій частині по справі №420/17722/25 прийняти нове судове рішення.
Визнати протиправною бездіяльність Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Одеської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.07.2022 року із застосуванням щомісячної фіксованої індексації у розмірі 4463 грн. 15 коп. відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
Зобов`язати Навчально-методичний центр цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію у розмірі 4463 грн. 15 коп. за період з 01.03.2018 року по 19.07.2022 року у загальному розмірі 234 819 грн. 27 коп. відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44.».
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.02.2026 року у справі №420/17722/25 – залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	Н.В. Вербицька   О.І. Шляхтицький