Справа № 177/1243/26
Провадження № 2/177/1190/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
(заочне)
Іменем України
08 липня 2026 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Березюк М. В.
за участі: секретаря Бабєєва К. О., 
позивача ОСОБА_1 
представника органу опіки та піклування (позивач) Герасименко Н.В.
представника служби у справах дітей Дзуган М.А.
третьої особи ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (в інтересах ОСОБА_1 ), ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, – 

В С Т А Н О В И В:

Позивач – орган опіки та піклування Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом, в інтересах неповнолітньої на час подання позову ОСОБА_1 , в якому просив суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з нього на користь ОСОБА_1 аліменти, на її утримання, в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення неповнолітньою ОСОБА_1 повноліття. 
В обґрунтування позовних вимог вказано, що ОСОБА_3 будучи біологічним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , систематично вчиняв домашнє насильство щодо членів сім`ї, зловживав алкогольними напоями, не забезпечував належних умов для виховання та розвитку дитини – доньки ОСОБА_4 , а 05.01.2017 року вчинив умисне вбивство матері дитини – ОСОБА_5 , у зв`язку з чим був засуджений та відбував покарання у місцях позбавлення волі. Своїми діями, відповідач спричинив доньці тяжку психотравму.
Перебуваючи в місцях позбавлення волі, ОСОБА_3 долею дитини не цікавився, не ініціював питання щодо прийняття участі в житті доньки, у її вихованні, не цікавився її життям, здоров`ям, навчанням, матеріально не забезпечував. Він повністю ізолювався від дитини, втратив зв`язок з донькою. 
Цей час ОСОБА_6 проживала з прийомними батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебувала на первинному обліку служби у справах дітей Новопільської сільської ради, батько участі в житті дитини не приймав, намірів до цього не проявляв.
05.02.2026 року відповідач ОСОБА_3 надав письмову заяву до служби у справах дітей, в якій вказав про відсутність заперечень щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_9 .
Наразі ОСОБА_6 проживає у стабільному середовищі, в сім`ї прийомних батьків, а відповідач участі в її житті не приймає, повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, при цьому становить небезпеку для психічного і морального розвитку ОСОБА_1 , що є підставою для позбавлення його батьківських прав.
У зв`язку з чим, орган опіки піклування звернувся до суду з даним позовом, в інтересах ОСОБА_1 , яка на час подання позову до суду, проведення підготовчого засідання, не досягла повноліття.
На час розгляду справи судом по суті, ОСОБА_1 досягла повноліття. Під час судового розгляду позов органу опіки ОСОБА_1 підтримала та наполягала на його задоволенні. Ухвалою суду від 08.06.2026 ОСОБА_10 допущено до участі у справі, з наданням статусу позивача, в силу ч.2 ст. 47, ч.5 ст. 56 ЦПК України.
Представник органу опіки та піклування підтримала позовні вимоги та просили задовольнити. При цьому, представник ОПП ОСОБА_11 вказувала, що добре знає родину ОСОБА_12 , оскільки вони проживали на одній вулиці. Підтвердила, що до трагічних подій 2017 року – загибелі матері ОСОБА_1 від рук її батька, ОСОБА_3 неодноразово вчиняв насильство щодо матері, очевидцем цьому ставала ОСОБА_6 , яка прибігала кликати на допомогу. Після звільнення з місць позбавлення волі, ОСОБА_3 долею дитини не цікавився, до органу опіки звертався виключно з питань власного благополуччя, а саме забезпеченням його проживання в житлі, що є спадковим майном ОСОБА_9 .
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що впродовж свого дитинства не знала належного піклування з боку батька, ставала очевидцем вчинення батьком насильства щодо матері, що її травмувало. Після смерті матері та потрапляння батька до місць позбавлення волі, у зв`язку з позбавленням матері життя, ОСОБА_3 не цікавився її життям, не писав листів, не телефонував, фактично був відсутнім у її житті. Цей час вона проживала в сім`ї прийомних батьків ОСОБА_13 . Після звільнення з місць позбавлення волі, ОСОБА_3 не намагався налагодити контакт з нею, не проявляв піклування як про доньку, не пропонував допомогу, не забезпечував, її життям не цікавився, зустрічей не шукав. Наполягала на позбавленні ОСОБА_3 батьківських прав відносно неї, оскільки це відповідає її інтересам, наслідки позбавлення батька батьківських прав відносно неї, їй зрозумілі. 
Відповідач ОСОБА_3 будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в порядку визначеному законом, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву та заяв з процесуальних питань суду не надав.
Представник служби у справах дітей – Дзуган М.А., позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, оскільки це відповідає інтересам ОСОБА_1 , оскільки батько завдав значної шкоди дитині, самоусунувся від участі в її житті, участі у її вихованні, утриманні не приймав, а наразі намагається використовувати родинні зв`язки у своїх інтересах.
Третя особа ОСОБА_2 , в родині якої проживає ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Пояснила, що позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_3 відповідає її інтересам, адже батько в її житті участі не приймав та не приймає, її долею не цікавиться, а лише вдається до тиску на ОСОБА_3 щодо майнових прав на майно, яке успадкувала ОСОБА_14 . 
За відсутності заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, беручи до уваги неявку до суду відповідача, не надання ним відзиву, суд керуючись ст. 280 ЦПК України, на місці ухвалив проходити заочний розгляд справи, з ухвалення заочного рішення по справі.
Суд, вислухавши думку учасників по справі, дослідивши у сукупності докази по справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі у їх сукупності, виходячи з принципу забезпечення найкращих інтересів ОСОБА_1 , яка на час звернення до суду з позовом була неповнолітньою, а на дату ухвалення рішення вже досягла повноліття, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_1 , батьками її вказано: батько – ОСОБА_3 , мати – ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02.07.2008 (а.с. 6).
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 досягла повноліття (а.с. 7).
Мати ОСОБА_1 – ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , повторно виданого Криворізьким районним відділом РАЦС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 6 від 13.01.2017 року (а.с. 8-11).
Як слідує зі змісту вироку Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02.04.2018 року у справі № 177/409/17, залишеного без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05.08.2019 року, ОСОБА_3 засуджений до 11 років позбавлення волі, у зв`язку з вчиненням умисного вбивства ОСОБА_5 , матері своєї дитини – ОСОБА_9 (а.с. 16-19). 
20.07.2017 прийнято розпорядження Криворізької районної державної адміністрації № Р-343/0/56-17 «Про створення прийомної сім`ї на базі сім`ї ОСОБА_13 та влаштування на спільне проживання і виховання до прийомної сім`ї малолітньої ОСОБА_1 », відповідно до якого, з 26.07.2017 в прийомну сім`ю ОСОБА_8 та ОСОБА_2 для спільного проживання та виховання, влаштовано дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка позбавлена батьківського піклування (а.с. 25).
Згідно довідки Служби у справах дітей Новопільської сільської ради № 42 від 20.01.2026 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на первинному обліку дітей-сиріт, дітей позбавлених батьківського піклування вказаної служби у справах дітей, з 29.03.2021 (а.с. 30).
ОСОБА_3 звільнений з місць позбавлення волі 01.07.2025, що підтверджується довідкою про звільнення (а.с. 12).
04.12.2025 ОСОБА_2 , як особа яка несе персональну відповідальність за прийомну дитину ОСОБА_1 , зверталася до служби у справах дітей Новопільської сільської ради, з приводу того, що біологічний батько дитини не цікавиться життям дитини, не забезпечує її та не приймає участі у житті дитини, самоусунувшись від виконання обов`язків щодо дитини. Беручи до уваги позбавлення життя матері дитини від дій батька, будь-які згадки про батька, негативно впливають на емоційний та психологічний стан дитини, вона - ОСОБА_6 проявляє ознаки тривожності, страху, уникаючи будь-яких згадок про батька, не бажає будь-якого контакту з ним, оскільки це завдає їй психологічної шкоди, подальшої травматизації, погіршення емоційного стану, призводять до розвитку страхів, психологічних розладів (а.с. 26).
З характеристики з місця навчання ОСОБА_1 слідує, що її вихованням займають опікуни ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , вони відвідують батьківські збори, мають постійний зв`язок з класним керівником. Юлія рідко проявляє живу емоційну реакцію на події, схильна до усамітнення, їй властива пригніченість, зниження настрою, пасивність до навколишньої дійсності (а.с. 31).
Згідно характеристики з місця проживання від 04.02.2026 року, на ОСОБА_3 , до ув`язнення в 2017 році, ОСОБА_3 зловживав алкогольними напоями, в повній мірі свої батьківські обов`язки не виконував. Після повернення з місць позбавлення волі, на нього неодноразово надходили скарги від опікунів його доньки, щодо постійного тиску на дитину (а.с. 20).
ОСОБА_3 надав 05.02.2026 року начальнику служби у справах дітей Новопільської сільської ради заяву, в якій вказав про відсутність заперечень щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_9 (а.с. 23). ОСОБА_1 16.01.2026 року склала заяву, в якій зазначила, що не бажає спілкуватися та проживати з батьком, не заперечувала про позбавлення його батьківських прав відносно неї (а.с. 24).
21.05.2026 рішенням виконавчого комітету Новопільської сільської ради № 88 затверджено висновок органу опіки та піклування Новопільської сільської ради про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої на той час доньки ОСОБА_1 , оскільки батько не приймає участі у вихованні доньки, її утриманні та розвитку, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що негативно впливає на забезпечення інтересів дитини. У зв`язку з чим, орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_9 (а.с. 58, 60).
Відповідно до ст. 150, 151 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. 
Статтею 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 зазначено: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».
Як слідує з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, у разі ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 
Статтею ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Тлумачення змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
За загальним правилом, позбавлення батьківських прав застосовується як крайній захід до батьків, які не виконують своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей (повнолітніх/неповнолітніх).
Однак, досягнення дитиною повноліття під час розгляду судом справи про позбавлення батьківських прав не може бути самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Такого висновку, забезпечуючи єдність судової практики, дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21. Верховний Суд зауважив, що факт досягнення дитиною повноліття під час розгляду спору та ухвалення відповідного судового рішення не може впливати на правовий результат вирішення справи судом, оскільки суд має оцінювати в сукупності факти виконання / невиконання батьками своїх обов`язків щодо дитини за період до її повноліття, які й стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом.
Положення СК України та інших законодавчих актів не містять заборони позбавлення батьківських прав стосовно сина / дочки після досягнення ними повноліття.
При досягненні повноліття особа втрачає правовий статус дитини в розумінні закону, проте сімейні відносини між батьком / матір`ю та сином / дочкою після досягнення дитиною повноліття не припиняються, між ними зберігається правовий зв`язок як батьків і дитини. Це, відповідно, означає й існування між ними взаємних особистих немайнових та майнових прав і обов`язків, які є чинними впродовж усього життя, а окремі з них – навіть після смерті одного з них.
Тож навіть після досягнення дитиною повноліття батьки, які не позбавлені батьківських прав стосовно такої дитини, зберігають певні права та обов`язки стосовно неї, які ґрунтуються на факті їх кровного споріднення. Із повноліттям дитини виникають права батьків на утримання і піклування з боку повнолітніх сина / дочки та відповідні кореспондуючі їм обов`язки. Батьки, не позбавлені батьківських прав, є спадкоємцями своєї дитини за законом.
Таке нормативне регулювання сімейних відносин між батьками та повнолітніми сином / дочкою є втіленням моральних засад суспільства, за яких батько та мати, які належно виконували свої обов`язки щодо власної дитини протягом тривалого часу (від народження і до досягнення дитиною повноліття, а в певних випадках – навіть після досягнення повноліття), мають право на утримання від повнолітніх сина / дочки, а також на спадкування за законом. Відповідно, позбавлення матері чи батька батьківських прав стосовно їхньої дитини, за умови доведеності факту невиконання ними своїх батьківських обов`язків, унеможливлює існування, зокрема, права на утримання та спадкування в майбутньому.
Тому, у разі подання позову про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої дитини суд не може відмовити в такому позові з тієї підстави, що під час розгляду цивільної справи і вирішення спору по суті дитина досягла повноліття.
Аналізуючи докази по даній справі в їх сукупності, судом встановлено, що орган опіки та піклування звернувся до суду з вказаним позовом в інтересах ОСОБА_1 до досягнення нею повноліття, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини.
Досягши повноліття під час розгляду справи, ОСОБА_6 підтримала позов поданий в її інтересах та наполягає на його задоволенні. 
За обставинами даної справи, судом встановлено, що як до січня 2017 року, коли батько дитини вчинив злочин позбавивши життя її матір, так і після цього, ОСОБА_1 неналежно виконував свої батьківські обов`язки, допускав прояви домашнього насильстві щодо матері дитини в присутності дитини, чим травмував її психіку. ОСОБА_1 вказала, що батько фактично був відсутній в її житті впродовж всього дитинства, не дбав про неї, не займався вихованням. Повернувшись з місць позбавлення волі в 2025 році, він не виправив ситуації, не забезпечив дитині утримання, турботу та піклування, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, зник з життя дитини. При цьому, як зазначав представник органу опіки та піклування, третя особа ОСОБА_2 , ОСОБА_3 намагається тиском схилити ОСОБА_1 до вчинення правочинів на його користь, бажає користуватися житлом ОСОБА_1 , яке вона успадкувала, тобто намагається використовувати існуючий правовий зв`язок як між батьком та дитиною в своїх інтересах.
Беручи до уваги викладене, суд вважає за необхідне, виходячи з найкращих інтересів ОСОБА_9 , яка на момент звернення до суду з позовом була неповнолітньою, а нині досягши повноліття підтримує позов та не бажає зберігати правовий зв`язок з біологічним батьком, який не приймав участі в її житті впродовж перебування її в статусі дитини, позбавив життя її матір, завдавши їй тяжких психологічних страждань, суд вважає за необхідне позов задовольнити та позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_1 .
Позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог, тобто в межах періоду з дня подання позову до суду та до досягнення ОСОБА_1 повноліття.
Позивач не сплачував судовий збір відповідно до п. 12 ч.2 ст. 3, п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», подаючи позов в інтересах неповнолітньої дитини, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, у розмірі 3328 грн.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити позовні вимоги Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (в інтересах ОСОБА_1 ), ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Позбавити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Імісс Курагінського району Красноярського краю російської федерації, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Імісс Курагінського району Красноярського краю російської федерації, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання, в розмірі 1/3 частини доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 14.04.2026 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 (досягнення повноліття ОСОБА_1 ).
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Імісс Курагінського району Красноярського краю російської федерації, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь держави 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень 20 копійок, в рахунок відшкодування судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та подання апеляційної скарги на заочне рішення, може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених процесуальним законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено о 12:50 год 08.07.2026.

Суддя          М.В. Березюк