ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 500/1574/25 пров. № А/857/9543/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Гінди О.М.,
суддів: Матковської З.М., Мандзія О.П., 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року з питань судового контролю за виконанням судового рішення (головуючий суддя: Мартиць О.І., місце ухвалення - м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

в провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у цій справі, яке набрало законної сили 07.08.2025, позов задоволено частково. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 сформувати справу за заявою ОСОБА_1 від 30.12.2024 про виплату одноразової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 та надіслати до ІНФОРМАЦІЯ_3 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 484,48 грн.
Позивачка, 20.01.2026 подала до суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в якій просила: встановити судовий контроль за виконанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі № 500/1574/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 подати звіт про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі № 500/1574/25.
На обґрунтування поданої заяви зазначає, що 14.08.2025 Тернопільський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист по справі № 500/1574/25 із строком для пред`явлення до 08.08.2028, в якому вказано: «Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 сформувати справу за заявою ОСОБА_1 від 30.12.2024 про виплату одноразової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 та надіслати до ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Вказаний виконавчий лист був пред`явлений 26.09.2025 позивачкою до виконання, а 26.11.2025 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем Андрієм Тарасовичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 79494083 на підставі листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.11.2025 № 7482. Вважає, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 у справі № 500/1574/25 фактично виконане не було, незважаючи на формальне завершення виконавчого провадження. Хоча ІНФОРМАЦІЯ_2 послався на те, що 28.07.2025 ним сформовано справу за заявою ОСОБА_1 та надіслано її до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак судове рішення не виконане. Сама по собі формальна підготовка справи без її реального передання та подальшого руху на обласному рівні не може вважатися належним виконанням судового рішення. Відсутність будь-яких підтверджень прийняття справи ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також відсутність подальших дій, спрямованих на вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги залишились без виконання. За таких умов постанова від 26.11.2025 державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 79494083 ґрунтується виключно на листі № 7482 від 07.11.2025 ІНФОРМАЦІЯ_1 та має формальний характер, оскільки не перевірено повне виконання судового рішення.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року в задоволенні заяви представника позивачки, про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі № 500/1574/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове рішення, яким заяву про встановлення судового контролю задовольнити повністю.
Обґрунтування апеляційних вимог, аналогічні викладеним у заяві про встановлення судового контролю.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду по справі № 500/1574/25 від 07 липня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 28 липня 2025 року, сформовано справу за заявою ОСОБА_1 від 31.12.2024 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 та надіслано до ІНФОРМАЦІЯ_3 (отримано та зареєстровано згідно вхідного штампу 28.07.2025 за вхідним № 7081), підтверджуючі документи про виконання рішення суду надано. З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви позивачки про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у цій справі.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За змістом ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
За правилами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно ч. 4 ст. 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
З аналізу приписів КАС України слідує, що встановлення судового контролю має на меті забезпечення належного виконання судового рішення, а підставами для його застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, пов`язані з невиконанням судового рішення в цій справі.
Верховний Суд в постанові від 11 червня 2020 року по справі №640/13988/19 зазначив, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження. При цьому встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.
Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що оскільки резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції та містить чіткі та вичерпні висновки щодо всіх вимог, які були предметом позову, тому виконання рішення суду, яке набрало законної сили, повинно реалізовуватись у визначений судом спосіб.
Як встановлено судом, в резолютивній частині судового рішення вказано зобов`язати відповідача сформувати справу за заявою позивача від 30.12.2024 про виплату одноразової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 та надіслати до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Дослідивши матеріали справи судом апеляційної інстанції установлено, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду по справі № 500/1574/25 від 07 липня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 28 липня 2025 року сформовано справу за заявою ОСОБА_1 від 31.12.2024 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 та надіслано до ІНФОРМАЦІЯ_3 (отримано та зареєстровано згідно вхідного штампу 28.07.2025 за вхідним № 7081), всі підтверджуючі документи про виконання рішення суду надано. 
Водночас, питання подальших дій, спрямованих на вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги, зокрема позивачці ОСОБА_1 (рідній сестрі) ОСОБА_2 , яка 30.12.2024 звернулася від імені матері загиблого ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги за загиблого ОСОБА_2 , надавши необхідні документи, в межах розгляду справи № 500/1574/25 не вирішувалось. 
За приведених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для встановлення судового контролю.
Доводи скаржника про те, що судове рішення фактично виконане не було, оскільки справа не була передана на обласний рівень та не призвела до вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги, є безпідставними, оскільки як правильно звернув увагу суд першої інстанції, що у даному випадку позивач фактично не погоджується із діями, які вчинено уже після винесення рішення судом і які не були предметом розгляду справи і щодо яких судом рішення не приймалось. 
Таким чином суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року з питань встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 500/1574/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	О. П. Мандзій