З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.05.2026 | Справа №607/15349/25 Провадження №2/607/2282/2026

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:
головуючого – судді – Якімця Т.І.,
за участю секретаря судового засідання – Трембач С.О.,
без участі сторін,
під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту

У С Т А Н О В И В :
І. Описова частина
1. Стислий зміст позовної заяви
Через підсистему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» (далі – ТОВ «Новий Колектор») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 0731-8630 від 23 червня 2021 року (далі також – Договір).
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Новий Колектор» зазначило, що 23 червня 2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір, підписаний електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до Договору відповідачу надано кредит у сумі 10 000 грн зі сплатою процентів за його користування, який перераховано на його платіжну картку.
26 грудня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № УКФ-261224-2 (далі – Договір факторингу), відповідно до умов якого ТОВ «Новий Колектор» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Договором.
З урахуванням наведеного, представник позивача стверджує, що сторонами Договору узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Кредитодавець свій обов`язок з надання кредитних коштів виконав у повному обсязі, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту. Відповідач своїх зобов`язань за Договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 18 червня 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 30 000 грн, з яких: 10 000 грн – заборгованість за основним зобов`язанням; 20 000 грн – заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом.
2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив
Відповідач – ОСОБА_1 – своїм правом на відзив, що передбачене статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), не скористався.
3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2025 року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача – ТОВ «Новий Колектор» – у судові засідання не з`являвся, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у позовній заяві висловив прохання здійснювати розгляд справи без участі сторони позивача.
Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання не з`являвся з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не подав.
Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Статтею 128 ЦПК України унормовано особливості виклику учасників справи у судове засідання судовими повістками про виклик. Верховний Суд, аналізуючи приписи пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, зазначив, що відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі, отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження (постанова від 30 листопада 2022 року, справа № 760/25978/13-ц). 
Тож суд вважає за можливе проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.
Такий висновок суду кореспондує з висновком Верховного Суду, який полягає у тому, що у випадку якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова від 01 жовтня 2020 року, справа № 361/8331/18).
Відтак, суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, відповідно до статті 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.
Крім того, суд зазначає, що у зв`язку з неявкою учасників справи, беручи до уваги приписи частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив такі обставини справи.
ІІ. Мотивувальна частина
1. Фактичні обставини встановлені судом.
23 червня 2021 року, між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 в електронному вигляді укладено Договір (а.с. 8 – 10), який підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (номер пароля А752).
За пунктом 1.2 Договору кредитодавець зобов`язується відкрити позичальнику невідновлювану кредитну лінію шляхом надання грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника. Пунктом 2.1 Договору встановлено розмір кредитного ліміту у сумі 10 000 грн.
Пунктом 2.4 Договору визначено стандартну процентну ставку в розмірі 2,5 % від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом, а також знижену ставку в розмірі 2 %. Пунктом 2.5 Договору встановлено заявлений строк користування кредитом тривалістю 20 календарних днів з дня отримання кредиту, а пунктом 6.6 Договору – строк кредитування 99 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику.
Матеріали справи містять Паспорт споживчого кредиту до Договору (а.с. 18, 19), Правила відкриття кредитної лінії (а.с. 10 зворотна сторона – 17), у яких вказано, що максимальний розмір процентів, які можуть бути нараховані, становить 200 % від суми кредиту, а штрафи за прострочення сплати процентів нараховуються у розмірі 10 % від суми кредиту за кожний факт прострочення, але сукупний розмір неустойки (штрафу, пені) не може перевищувати 50 % суми кредиту.
Відповідно до довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 0731-8630 від 23 червня 2021 року (а.с. 20) кредитодавець того ж дня здійснив видачу кредиту в розмірі 10 000 грн на платіжну картку позичальника (маска картки
№ НОМЕР_1 ) через платіжну систему EASYPAY_API. 
У матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості за Договором, відповідно до якого заборгованість загальна складає 30 000 грн, з яких: 10 000 грн – заборгованість за основним зобов`язанням; 20 000 грн – заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом (а.с. 23 – 35).
26 грудня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (первісний кредитор) та ТОВ «Новий Колектор» (позивач) підписано Договір факторингу з додатками (а.с. 36 – 39). Відповідно до пункту 2.1 Договору факторингу первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та передає первісному кредитору грошові кошти за плату у порядку та строки, встановлені цим договором. Згідно з підпунктом 3.1.3 Договору факторингу право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного реєстру боржників.
На виконання Договору факторингу сторонами підписано Реєстр боржників № 1, яким позивачу під № 52651 передано право грошової вимоги за Договором до ОСОБА_1 на залишок основної суми кредиту, нарахованих відсотків та інших передбачених Договором платежів (а.с. 44, 45). Позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги за Договором факторингу та вимогу про сплату заборгованості від 26 грудня 2024 року, докази направлення яких наявні в матеріалах справи (а.с. 42, 43).
Відповідно до довідки ТОВ «Новий Колектор» № 26790-ДПЗ від 18 червня 2025 року про розмір простроченої заборгованості за Договором та наданого розрахунку заборгованості станом на 26 грудня 2024 року, заборгованість ОСОБА_1 за Договором станом
на 18 червня 2025 року становить 30 000 грн, з яких: 10 000 грн – прострочена заборгованість за основним зобов`язанням, 20 000 грн – прострочена заборгованість за відсотками; заборгованість за штрафними санкціями та комісією відсутня (а.с. 46). 
Судом встановлено, що відповідач після отримання кредитних коштів не здійснив жодного платежу на погашення заборгованості за Договором; доказів протилежного матеріали справи не містять.
2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
2.1. Особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством (частина перша статті 1 ЦК України).
Цивільне законодавство ґрунтується на відповідних засадах, однією з яких є свобода договору (пункт 3 статті 3 ЦК України).
За статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша); правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (частина друга).
Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (абзац перший). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (абзац другий).
За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
У статті 639 ЦК України вказано: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина перша); якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина друга).
Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року (справа № 127/33824/19) сформулював позицію, відповідно до якої будь-який вид договору, що укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму; договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Отже, цивільне законодавство не обмежує різновиди письмового договору до класичного власноручного підписання відповідного правочину у паперовій формі, а передбачає можливість фіксації волевиявлення сторін за допомогою електронних засобів власне у електронній формі.
2.2. Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів унормовано Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV (далі – Закон № 851).
Відповідно до статті 5 Закону № 851 електронний документ – це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа (частина перша); електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму (частина третя); візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною (частина четверта).
Згідно з частиною другою статті 14 Закону № 851 використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством.
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII (далі – Закон № 675).
Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 675 електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5); електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6).
Порядок укладення електронних договорів регулюється статтею 11 Закону № 675. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (частина перша статті 11 Закону № 675).
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина третя статті 11 Закону № 675).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону № 675).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону № 675).
Відповідно до частини шостої статті 11 Закону № 675 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За частиною дванадцятою статті 11 Закону № 675 електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з частиною першою статті 12 Закону № 675 якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Досліджені судом докази щодо порядку укладення Договору, дають підстави для висновку про дотримання встановлених законодавством вимог при укладенні Договору між первісним кредитором та відповідачем у електронній формі, що не дає підстав для сумніву в існуванні вільного волевиявлення сторін на укладення відповідного правочину. 
2.3. У статті 526 ЦК України вказано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша).
У зв`язку з цим Конституційний Суд України зазначив: «одним із загальновизнаних принципів міжнародного права є «pacta sunt servanda» (договорів слід додержувати). Цей принцип входить і до системи цивільного права, зокрема він міститься в тих статтях Кодексу, які встановлюють, що зобов`язання має бути виконане належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що їх звичайно виставлено (частина перша статті 526); договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629)» (абзац четвертий пункту 6 мотивувальної частини Рішення від 22 червня
2022 року № 6-р(II)/2022).
Згідно з частиною першою статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
2.4. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Судом встановлено, що при укладенні між сторонами Договору було дотримано його письмової форми з погодженням усіх істотних умов, а отже, між ними виникли відповідні зобов`язання.
2.5. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За змістом статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до правової позиції, сформульованої у постанові Верховного Суду
від 04 червня 2020 року (справа № 910/1755/19), у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
У постанові від 18 жовтня 2023 року (справа № 905/306/17) Верховний Суд зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року (справа № 753/20537/18), від 21 липня 2021 року (справа № 334/6972/17), від 27 вересня
2021 року (справа № 5026/886/2012).
Судом встановлено, що укладений між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор» Договір факторингу та підписаний на його виконання Реєстр боржників № 1 відповідають наведеним вимогам та підтверджують перехід до позивача права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором, а отже, позивач наділений правом на звернення до суду з цим позовом.
2.6. Розв`язуючи спір у частині розміру заборгованості, суд враховує, що Договором, Правилами відкриття кредитної лінії встановлено граничний розмір процентів, які можуть бути нараховані за Договором, у сумі, що не перевищує 200 % від суми кредиту. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає цьому обмеженню: нарахування процентів здійснювалося за погодженими сторонами ставками до моменту досягнення граничної суми у 20 000 грн (200 % від 10 000 грн), після чого подальше нарахування кредитодавцем не здійснювалося. Розрахунок заборгованості не містить нарахувань неустойки (штрафу, пені).
Оскільки відповідач не надав суду доказів погашення заборгованості за Договором у добровільному порядку, а наданий позивачем розрахунок заборгованості є арифметично вірним та відповідає умовам Договору, суд вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості за Договором обґрунтованими.
ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви
3.1. Враховуючи вищенаведене, суд констатує, що відповідач своїх зобов`язань за Договором не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, а тому позовні вимоги ТОВ «Новий Колектор» про стягнення з відповідача заборгованості за Договором є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі у розмірі 30 000 грн, з яких: 10 000 грн – заборгованість за основним зобов`язанням, 20 000 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом.
3.2. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.
Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією про сплату судового збору від 22 липня 2025 року № 3720477042 (а.с. 49), оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.
Керуючись статтями 2, 4, 12 – 13, 19, 76 – 78, 141, 223, 244, 247, 258 – 268, 273 – 274,
280 – 289, 352 – 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту – задовольнити.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» заборгованість за кредитним договором № 0731-8630
від 23 червня 2021 року у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.
3. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
4. Копію заочного рішення суду надіслати відповідачу.
5. Відповідач має право подати до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про перегляд заочного рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
6. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
7. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
8. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду. У такому випадку строк на апеляційне оскарження починає обчислюватися з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
9. Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
10. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 25 травня 2026 року.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», код ЄДРПОУ: 43170298, адреса місцезнаходження: вул. Алмазова Генерала, 13, офіс 601, м. Київ.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя | Т. І. Якімець