Справа № 308/9793/26

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А 

І м е н е м У к р а ї н и

08.09.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Котубей І.І., за участю секретаря судового засідання Чейпеш С.І., прокурора Вакула Ю., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , захисника – Курах Ю.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Курах Ю.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 липня 2026 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 липня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП - закрито.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Великолазівського закладу дошкільної освіти «Сонечко» Баранинської сільської ради (далі - ЗДО), будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, та суб`єктом, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункту «а» пункту 1 частини 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), всупереч вимогам п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону, керуючись приватним немайновим інтересом, діючи в інтересах близької особи, (сина ОСОБА_2 ) та службовими повноваженнями як керівника, 17.10.2024 року, отримавши заяву останнього про прохання прийняти на роботу оператором котельні ЗДО, не повідомила у встановленому законом порядку, а саме не пізніше наступного робочого дня, безпосереднього керівника - начальника відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Баранинської сільської ради, про наявність у неї реального конфлікту інтересів, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП.
Таким чином, ОСОБА_1 , як директор Закладу, була наділена службовими (дискреційними) повноваженнями щодо розгляду заяв та прийняття на роботу працівників, зокрема і ОСОБА_2 . Реалізуючи ці повноваження, ОСОБА_1 17.10.2024 прийняла до розгляду заяву сина про прохання прийняти на роботу в ЗДО, чим надала документу юридичної сили. Відповідно до пояснення ОСОБА_1 , декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Під час реалізації ОСОБА_1 вказаного службового повноваження у частині, що стосується її близької особи, наведений вище приватний інтерес превалював над публічним інтересом, у зв`язку з чим між приватним інтересом ОСОБА_1 та її службовими повноваженням виникла суперечність. ОСОБА_1 відповідно до своїх повноважень щодо прийняття заяв і видання наказів про призначення працівників, які є дискреційними, мала можливість самостійно прийняти рішення про залишення заяви близької особи без розгляду або не приймати її. Однак, ОСОБА_1 , в порушення зазначеної норми, не повідомила про реальний конфлікт інтересів у встановленому законом порядку не пізніше наступного робочого дня безпосереднього керівника, а саме начальника відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Баранинської сільської ради.
Крім цього, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Великолазівського закладу дошкільної освіти «Сонечко» Баранинської сільської ради, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, та суб`єктом, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до підпункту «а» пункту 1 частини 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», всупереч вимогам п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону, керуючись приватним немайновим інтересом в інтересах близької особи, (сина ОСОБА_2 ) та службовими повноваженнями як керівника, 18.10.2024 підписала наказ про прийняття останнього на посаду оператора котельні, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.
Серед іншого, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Великолазівського закладу дошкільної освіти «Сонечко» Баранинської сільської ради, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, та суб`єктом, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункту «а» пункту 1 частини 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», всупереч вимогам п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону, керуючись приватним немайновим інтересом в інтересах близької особи, (чоловіка ОСОБА_3 ) та службовими повноваженнями як керівника, 07.10.2025 підписала наказ про прийняття останнього на посаду оператора котельні, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора Великолазівського закладу дошкільної освіти «Сонечко» Баранинської сільської ради, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, та суб`єктом, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункту «а» пункту 1 частини 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», всупереч вимогам п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону, керуючись приватним немайновим інтересом в інтересах близької особи, (чоловіка ОСОБА_3 ) та службовими повноваженнями як керівника, 30.09.2025 підписала наказ про прийняття останнього на посаду оператора котельні, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Положення Закону, порушення яких призвело до вчинення адміністративного правопорушення.
Суд вказав, що ОСОБА_1 , підписавши наказ про прийняття на роботу свого сина, чоловіка, розглянувши заяву, мала приватний немайновий інтерес, який полягав у бажанні покращити матеріальне забезпечення особи, з якою ОСОБА_1 пов`язана родинними відносинами; підписанням наказів про прийняття на роботу сина і чоловіка, у ОСОБА_1 наявна суперечність між приватним інтересом та її службовими повноваженнями, яка вплинула на об`єктивність та неупередженість прийняття нею рішення, що в розумінні Закону є реальним конфліктом інтересів. У зв`язку з чим, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.
Однак, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, зважаючи на вжиття заходів з подальшого письмового врегулювання конфлікту інтересів, повідомлення про необізнаність у таких, враховуючи власне трактування норм Закону України «Про запобігання корупції», повідомлення про усне врегулювання конфлікту інтересів, суд звільнив ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП та закрив провадження у справі за ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Курах Ю.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 ,подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою. Посилається на положення п. 3 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про запобігання корупції», згідно якого положення абзаців першого та другого цієї частини не поширюється на осіб, які працюють у сільських населених пунктах (крім тих, що є районними центрами), а також гірських населених пунктах. Оскільки ОСОБА_1 прийняла на роботу свого чоловіка та сина у сільському населеному пункті, то такі дії не містять ознак реального конфлікту інтересів, а відповідно у такої не було обов`язку щодо повідомлення відповідного керівника чи сільської ради про даний факт. Доводи захисту в цій частині не спростовані та не враховані судом.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник Курах Ю.М. апеляційну скаргу підтримали повністю з наведених в ній підстав та просили її задовольнити.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив постанову суду першої інстанції залишити без змін. Свої заперечення обгрунтовує тим, що постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 липня 2026 року у даній справі вважає законною та обгрунтованою, а доводи сторони захисту не грунтуються на законі та не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено всі обставини справи та оцінено всі надані докази, а також застосовано норми права, які регулюють дані правовідносини з огляду на таке.
Відповідно до п.п. 1,2,3 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Відповідно до абзацу 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях, що зазначено у абзаці 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції».
Тобто, приватним інтересом може вважатися будь-який як майновий, так і немайновий інтерес. Закон допускає необмежене коло обставин та ситуацій, що можуть свідчити про наявність приватного інтересу чи зумовлювати його виникнення за певних умов.
Відповідно до ст. 1 Закону до числа посадових осіб юридичної особи публічного права належать керівники, заступник керівника, головний бухгалтер, корпоративний секретар такої юридичної особи публічного права. Юридичні особи публічного права - це організації, що створюються розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та з владними повноваженнями. 
Відповідно до п.п.1.4, 1.5, 9.1, 9.3 Статуту Великолазівського закладу дошкільної освіти «Сонечко», наказу відділу освіти та у справах національносте Ужгородської РДА від 27.07.2017 № 376-к, яким ОСОБА_1 призначено на посаду завідуючої Великолазівського дошкільного закладу з 01.08.2017,  ОСОБА_1 є суб`єктом, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункту «а» пункту 1 частини 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».
Водночас, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді завідуючої Великолазівського дошкільного закладу «Сонечко» Баранинської сільської ради, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, та суб`єктом, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункту «а» пункту 1 частини 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», всупереч вимогам п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону, керуючись приватним немайновим інтересом в інтересах близької особи, (сина ОСОБА_2 ) та службовими повноваженнями як керівника, 18.10.2024 підписала наказ про прийняття останнього на посаду оператора котельні, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Також, керуючись приватним немайновим інтересом в інтересах близької особи, (чоловіка ОСОБА_3 ) та службовими повноваженнями як керівника, 07.10.2025 підписала наказ про прийняття останнього на посаду оператора котельні, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.
Таким чином, доводи апеляційної скарги в частині відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження обставин правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 та передбаченого ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП не знайшли свого підтвердження, оскільки судом встановлено, що дана особа, будучи суб`єктом, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до підпункту «а» пункту 1 частини 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» діяла у власних інтересах та не врахувала правових наслідків її дій щодо прийняття сина та чоловіка на роботу, які стали наслідком реального конфлікту інтересів.
Згідно листа Баранинської сільської ради №01-10/281 від 17.09.2024 ОСОБА_1 розписалась у тому, що така ознайомилась з пам`яткою щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у органах місцевого самоврядування та методичних рекомендаціях щодо виявлення, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів про що свідчить її особистий підпис.
29.09.2025 ОСОБА_1 повідомляла начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту Баранинської сільської ради Ужгородського району про можливий конфлікт інтересів у зв`язку з прийняттям на роботу чоловіка ОСОБА_3 та у листі від 08.10.2025, який надійшов у відповідь на повідомлення зазначено, що такій слід утримуватись від будь-яких дій, які стосуються трудових правовідносин із працівниками-родичами. 
При цьому, ОСОБА_1 не вчиняла дій щодо врегулювання даного конфлікту інтересів та не повідомила начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту Баранинської сільської ради Ужгородського району щодо можливого конфлікту інтересів у зв`язку з прийняттям на роботу її сина – ОСОБА_2 .
У поясненнях від 22.05.2026, наданих начальнику відділу освіти, культури, молоді та спорту Баранинської сільської ради Ужгородського району, ОСОБА_1 не заперечила щодо факту прийняття на роботу нею свого чоловіка та сина.
Всупереч вищезазначеному, ОСОБА_1 вчинила дії в умовах наявності реального конфлікту інтересів, тобто така, усвідомлюючи протиправність діяння, відповідальність за яке передбачено ч. 1 та 2 ст. 172-7 КУпАП, не вжила належних заходів задля запобігання виникнення реального конфлікту інтересів.
Щодо доводів апеляційної скарги, що ОСОБА_1 прийняла на роботу свого чоловіка та сина у сільському населеному пункті, а тому згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про запобігання корупції» такі дії не містять ознак реального конфлікту інтересів, а відповідно у такої не було обов`язку щодо повідомлення відповідного керівника чи сільської ради про даний факт, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, не можуть мати у прямому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути прямо підпорядкованими у зв`язку з виконанням повноважень близьким їм особам.
Особи, які претендують на зайняття посад, зазначених у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані повідомити керівництво органу, на посаду в якому вони претендують, про працюючих у цьому органі близьких їм осіб.
Положення абзаців першого та другого цієї частини не поширюються на:
1) народних засідателів і присяжних;
2) близьких осіб, які прямо підпорядковані один одному у зв`язку з набуттям одним з них статусу виборної особи, крім випадків прийняття близької особи на роботу помічником-консультантом народного депутата України, помічником-консультантом депутата Верховної Ради Автономної Республіки Крим, помічником-консультантом депутата місцевої ради;
3) осіб, які працюють у сільських населених пунктах (крім тих, що є районними центрами), а також гірських населених пунктах.
Частиною 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що Особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:
1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;
2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;
3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;
4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
З вищенаведених положень законодавства слідує, що стаття 27 Закону України «Про запобігання корупції» регулює обмеження щодо спільної роботи близьких осіб та встановлює випадки, коли такі обмеження не застосовуються, зокрема щодо осіб, які працюють у сільських населених пунктах.
Водночас, предметом даного судового розгляду є порушенням вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», який полягає саме у невиконанні обов`язку щодо повідомлення про виникнення реального конфлікту інтересів особою, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» відповідно до підпункту «а» пункту 1 частини 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».
Не слід ототожнювати норми статті 27 та 28 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки такі передбачають різні за своєю правовою природою обмеження. Положення даних статей не забороняють роботу родичам у населених пунктах в одній установі чи підприємстві, однак встановлюють заборону на прийняття відповідних кадрових рішень в умовах такого конфлікту.
Тому, доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого обґрунтованого підтвердження та такі зводяться до неправильного тлумачення апелянтом положень статті 27 та 28 Закону України «Про запобігання корупції».
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга, доводи якої не знайшли підтвердження, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Курах Юрія Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 липня 2026 року, залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Іван КОТУБЕЙ