Справа № 723/1316/26
Провадження № 2/723/2562/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2026 року  м. Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі: 
головуючого судді       Дедик Н.П.,
за участю секретаря судового засідання Клапійчук Б.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат,

встановив:
Позивач ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, посилаючись на наступне.
Зазначають, що 01 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним комерційним товариством «НАДРА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 871238, згідно з умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 11080,00 грн.
Також зазначають, що рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17.01.2011 року у справі № 2-3637/11 стягнуто з відповідача на користь ПАТ КБ «НАДРА» заборгованість за кредитним договором № 871238 в сумі 121724,68 грн.
Надалі ухвалою суду від 05.03.2021 року у справі № 2-3637/11 змінено сторону стягувача Публічне акціонерне товариство комерційний банк «НАДРА» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН».
Вказують, що відповідачем рішення суду не виконано, заборгованість не погашена.
Вважають, що внаслідок прострочення відповідачем сплати заборгованості за кредитним договором № 871238 за рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17.01.2011 року з нього слід стягнути 3 % річних та інфляційні втрати, понесені ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН», а саме:
- за період з 15.10.2017 року по 01.03.2020 року сума 3 % річних за прострочення сплати заборгованості становить 8692,47 грн.;
- за період з жовтня 2017 року по лютий 2020 року сума інфляційних втрат, понесених внаслідок прострочення заборгованості, становить 21528,40 грн.
Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» становить 30220,87 грн.
Просять стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, витрати по сплаті судового збору в розмірі 3328,00 грн. та витрати на правничу допомогу.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій просив цивільну справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, відзиву на позов не надходило.
Судом встановлено, що 01 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним комерційним товариством «НАДРА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 871238, згідно з умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 11080,00 грн., термін повернення 20.07.2023 року, зі сплатою відсотків з розрахунку 15,99 % річних, одноразова комісія складає 3,8 % від суми кредиту.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.03.2021 року стягувача ПАТ КБ «НАДРА» було замінено правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН».
З розрахунку загальної заборгованості за договором № 871238 від 01.08.2008 року вбачається, що внаслідок непогашення в повній мірі заборгованості у ОСОБА_1 перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 121724,68 грн.  Індекс інфляції за період з жовтня 2017 року по лютий 2020 року складає: 21528,40 грн. Штрафні санкції 3% річних відповідно до ст. 625 ЦКУ: (сума заборгованості) x 3% x (кількість днів прострочення) : (кількість днів у році) = 121724,68 x 3% x 869 : 365 = 8692,47 грн. Загальна заборгованість станом на момент подання позову становить 30 220,87 грн.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до статті 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно із частиною 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує такого зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду.
За змістом глави 50 ЦК України, яка врегульовує питання припинення зобов`язання, слідує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Схожих висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 64 постанови від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження 12-302гс18).
Водночас можливість примусового стягнення кредитором заборгованості, про стягнення якої ухвалено рішення суду, вичерпується після закінчення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа на виконання вказаного рішення, якщо такий строк не було поновлено судом в установленому законом порядку.
Оскільки право на примусове виконання обмежене строком пред`явлення виконавчого документа до виконання, то в разі пропуску такого строку та за умови, що суд відмовив у його поновленні, право на примусове виконання судового рішення вважається остаточно втраченим. Держава більше не забезпечує реалізацію цього рішення через виконавчу службу. Це означає, що рішення стає таким, яке не можна виконати примусово. У такому випадку за загальним правилом судове рішення про стягнення боргу не припиняє самого зобов`язання (борг як цивільно-правовий обов`язок формально продовжує існувати), але реалізація цього зобов`язання неможлива через примусове виконання.
Втрата права на примусове виконання судового рішення, припинення можливості його реалізації через пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання і відмову у його поновленні судом свідчить про неможливість захисту такої вимоги в примусовому порядку.
Зобов`язання зі сплати боргу, яке засвідчене судовим рішенням про його примусове стягнення, строк пред`явлення виконання за яким пропущено і в поновленні такого строку суд відмовив, а можливість його виконання втрачена, не може вважатися припиненим у матеріально-правовому сенсі (може бути виконаним добровільно боржником). Проте таке зобов`язання вважається тим зобов`язанням, вимоги за яким позбавлені примусового захисту, проте добровільне виконання яких визнається належним.
У такому випадку, до відповідних грошових вимог (щодо яких вичерпана можливість стягнення в примусовому порядку за судовим рішенням) не можна застосовувати правила частини другої статті 625 ЦК України.
Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2026 року у справі №754/511/23, відповідно до якого, у зв`язку зі спливом строку, наданого законом для пред`явлення виконавчого листа до виконання, немає і обов`язку відповідача у грошовому зобов`язанні, який би міг бути виконаний примусово, а отже, немає правової підстави для стягнення можливого похідного зобов`язання, передбаченого статтею 625 ЦК України.
З матеріалів справи вбачається, що рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17.01.2011 року про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» заборгованості за кредитним договором № 871238 в сумі 121724,68 грн. на дату подачі позовної заяви не виконано, однак строк, визначений законом для пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився, а позивачем не надано доказів того, що виконавчий лист про стягнення з боржника заборгованості за судовим рішенням від 17.01.2011 року перебуває на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби.
Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини другої статті 625 ЦК України.
За наведених обставин суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
На підставі ст. 526, 598, 611, 625 ЦК України, керуючись ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76, 81,
141, 263-265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя