Справа № 188/3434/24 
Провадження № 2/188/477/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року  с-ще. Петропавлівка
Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі :
головуючої судді Курочкіної О.М.
секретар судового засідання Сахно А.А.
справа №188/3434/24
позивач: ОСОБА_1 
представник позивача Конопля Олена Миколаївна
відповідач: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля»
представник відповідача Гордєєва О.В.
про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання в розмірі 201042,00 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач працював на підприємстві ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у шкідливих умовах праці більш як 18 років, 17 травня 2017 року був звільнений за ч.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я.
У зв`язку із загостренням болю у хребті та суглобів, ОСОБА_1 з 26.12.2017 року по 05.01.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні Комунальному закладі “Першотравенська центральна міська лікарня” “Дніпропетровської обласної ради”, що підтверджується випискою-епікризом №5057/546/42. 
Медичний висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу №47 від 16.01.2018 підтверджено наявність професійного захворювання ОСОБА_1 , випискою №17/966 від 16.01.2018 направлено на професійний огляд до МСЕК.
13 лютого 2018 ОСОБА_1 первинно встановлено третю (ІІІ) групу інвалідності, яка в подальшому була продовжена безстроково на підставі довідки МСЕК №2129692 від 19.02.2021 та у відсотковому вираженні комісією МСЕК встановлено втрату працездатності на 60% з них: 45% - радікулопатія, ДФА ліктьових, НФС 2 ст., колінних суглобів НФС 2 ст.; 10%- ХОЗЛ 1ст.( пиловий бронхіт 1 ст., емфізема легень 1 ст.); 5% - туговухість професійні (встановлено Криворізьким НДІ ПМ в 2018 р.).
Позивач вважає, що йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він при виконанні трудових обов`язків втратив обсяг трудової діяльності і не може утримувати належним чином та забезпечувати сім`ю, переносить щоденний фізичний біль, має погане самопочуття, порушено його душевну рівновагу, а тому просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків 201042,00 грн.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, заперечення обґрунтовано у відзиві в якому зазначено, що позивачем не додано жодного доказу, який би підтверджував факт завдання моральної шкоди або наявність тих скарг на негативні психологічні прояви, оскільки із доданих до позовної заяви документів вбачається, що у позивача не виявленого жодного порушення або погіршення психологічного стану і він жодного разу не скаржився на свій психічний та психологічний стан при проходженні медичного обстеження. Крім того, враховуючи вищенаведений характер ушкодження здоров`я (втрата професійної працездатності розміром 60%) - не позбавляє позивача можливості і далі працювати за іншими спеціальностями, а лише обмежує його право у виборі роботи зі шкідливими умовами праці, тобто зі шкідливими виробничими факторами. 
Від сторони позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що матеріалами справи підтверджено та відповідачем не спростовано, що тяжкі умови праці гірником підземної дільниці з ремонту гірничих виробок (дільниця ремонтно-відновлювальних робіт) призвели до значного порушення здоров`я позивача на 60%, отримання інвалідності та протипоказання в подальшому працювати в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату та виконувати будь-які роботи підземно. Такі захворювання як радікулопатія, остеоартроз колінних суглобів, двобічний плечолопатковий періартроз, захворювання легень та туговухість, набувається особою під час виконання постійно важкої роботи, а не як вказує відповідач - з причин не використання респіраторів (ЗІЗ), зокрема, а сам факт встановлення позивачу стійкої втрати працездатності висновком МСЕК, вже є підставою для відшкодування йому моральної шкоди. Наполягають на задоволенні позову.
В судове засідання сторони не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.
Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних матеріалів у справі, оскільки в ній достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. 
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов до висновку, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Судом встановлено, що позивач протягом тривалого часу працював у шкідливих умовах на виробничо-структурних підрозділах підприємства ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», що призвело до виникнення професійних захворювань.
За змістом акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4, затвердженого 02 лютого 2018 року, у ОСОБА_1 медичним висновком Українського НДІ промислової медицини від 16.01.2018 року встановлено наявність професійних захворювань:
1)Радікулопатія білатеральна попереково-крижова L4-S1, шийна 6C-C7, з вираженими статико-динамічними порушеннями, часто рецидивуючий перебіг, зі стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних (ПФ другого ступеня) та ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), з двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), код — М54.1, М 17-19. 2) Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадїї), група “А”. ЛН першого ступеня, код -J44, J43.8. 
3) Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху), код — Н 90.3.
Професійне захворювання виникло через тривалу дію шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого, недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту, не постійне використання ЗІЗ.
13 лютого 2018 ОСОБА_1 первинно встановлено третю (ІІІ) групу інвалідності, яка в подальшому була продовжена безстроково на підставі довідки МСЕК №2129692 від 19.02.2021 та у відсотковому вираженні комісією МСЕК встановлено втрату працездатності на 60% з них: 45% - радікулопатія, ДФА ліктьових, НФС 2 ст., колінних суглобів НФС 2 ст.; 10%- ХОЗЛ 1ст.( пиловий бронхіт 1 ст., емфізема легень 1 ст.); 5%- туговухість професійні (встановлено Криворізьким НДІ ПМ в 2018 р.).
У зв`язку з хронічним професійним захворюванням ОСОБА_1 перебуває на постійному стаціонарному лікуванні у КНП “Першотравенській ЦПМСД”, що підтверджується копіями виписок з медичної карти хворого, а саме: №525 за період з 15.01.2019 по 22.01.2019, №300 за період з 15.04.2019 по 24.04.2019, №690 за період з 15.10.2019 по 24.10.2019, №101 за період з 12.02.2020 по 21.02.2020, №13363 за період з 24.04.2020 по 04.05.2020, №829 за період з 20.10.2020 по 29.10.2020, №1169 за період з 17.12.2020 по 28.12.2020, №П28 за період з 20.01.2021 по 30.01.2021, №7 за період з 11.01.2022 по 20.01.2022, №467 за період з 04.08.2022 по 15.08.2022, №396 за період з 22.05.2023 по 31.05.2023, №738 за період з 29.04.2024 по 08.05.2024, виписками епікризу №9 за період з 05.10.2018 по 22.10.2018, №214 за період з 21.11.2018 по 07.12.2018 та планом реабілітаційних заходів на 2019, 2021 рр..
Надані позивачем письмові докази є достатніми, оскільки у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог.
За змістом статті 269 Цивільного кодексу України, фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.
Відповідно до Конституції України, фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля.
Згідно статті 2 Кодексу законів про працю України до основних трудових прав працівника належить право на здорові та безпечні умови праці.
Як передбачено статтею 280 Цивільного кодексу України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню.
Відповідно до статті 237-1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен відшкодувати заподіяну моральну шкоду працівнику, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Нормою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Таким чином, і право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №210/3177/17.
Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправні діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому суд з`ясовує факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрати немайнового характеру.
Надані позивачем докази вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні трудових обов`язків, що у свою чергу призвело до моральних страждань.
Згідно з ст.38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, безпека гірничих робіт, охорона праці та довкілля, додержання встановлених нормативів у сфері проведення гірничих робіт, правил безпеки, правил технічної експлуатації та єдиних правил безпеки при підривних роботах.
Матеріалами справи підтверджується, що внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач частково втратив професійну працездатність, що порушило його звичне життя, змусило лікуватися, обмежувати свою життєву активність, прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.
Таким чином судом встановлено наявність порушення права позивача на безпечні та здорові умови праці, що призвело до виникнення професійних захворювань та обмеження працездатності. Тому наявні підстави для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди.
Суд, при визначені розміру моральної шкоди оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, втрату 60% професійної працездатності пожиттєво, призначення позивачу третьої групи інвалідності, характер професійних захворювань, їх наслідки для здоров`я позивача та, керуючись принципом розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 120 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди.
За висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 21 травня 2025 року у справі № 235/3143/24, обов`язки сторін у сфері оподаткування, які виникають у зв`язку з ухваленням та/або виконанням судових рішень про стягнення коштів, суд не встановлює. 
Отже суд при розгляді цивільної справи не уповноважений вирішувати питання щодо податків, зборів чи інших обов`язкових платежів та визначати це в резолютивній частині рішення.
Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 120 000 грн. Розмір судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою складає пропорційно 3028,00грн. (мінімальний розмір), з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 за подання заяви в електронній формі, розмір судового збору складає 2422,40 грн.
Позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичної особою.
На підставі наведеного, керуючись ст. 23, 1167-1168 ЦК України, ст. ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 4, 6, 13 ЗУ «Про охорону праці», ст.ст. 1, 38 Гірничого Закону України, ст.ст. 1, ст.ст. 4, 10, 12, 13,19, 23, 76, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої від нещасного випадку на виробництві задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» ЄДРПОУ 00178353, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання грошові кошти у розмірі 120000,00 грн. /сто двадцять тисяч гривень/. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» ЄДРПОУ 00178353 на користь на користь держави судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: Конопля Олена Миколаївна, адреса проживання: Харківська область, м. Харків, РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Приватне Акціонерне Товариство “ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ”, юридична адреса: 51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Соборна, 76, ЄДРПОУ 00178353.
Представник відповідача: Гордєєва Олена Вячеславівна, РНОКПП НОМЕР_3 , 51400, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Соборна, 76. 
 Суддя 	  О. М. Курочкіна