ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" червня 2026 р. Справа № 910/13199/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Руденко М.А.
суддів: Пономаренка Є.Ю. 
Барсук М.А. 

при секретарі Реуцькій Т.О.
за участю представників сторін:
від позивача: Гайдук У.П., дов. № 1174/08 від 16.12.2025;
від відповідача: Тєплова В.С., витяг з ЄДР;
розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення господарського суду міста Києва від 19.02.2026 у справі № 910/13199/25 (суддя - Полякова К.В.)
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільелектропостач"
до приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
про стягнення 32 538 796,26 грн,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Тернопільелектропостач" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ) "Національна енергетична компанія (далі - НЕК) "Укренерго" про стягнення 32 538 796,26 грн (враховуючи заяву про зменшення розміру позовних вимог від 14.01.2026), з яких: 12 656 085,19 грн боргу, 4 827 790,39 грн 3 % річних та 15 054 920,68 грн інфляційних втрат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач несвоєчасно здійснив повне погашення боргу за договором № 0261-09021 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 25.07.2019, встановленого рішенням суду у справі № 910/519/25, несвоєчасно здійснив оплату за грудень 2024 року, липень 2025 року, серпень 2025 року, а також заборгував плату за серпень 2025 року в розмірі 12 656 085,19 грн.
Рішенням господарського суду міста Києва від 19.02.2026 у справі № 910/13199/25 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ "НЕК "Укренерго" на користь ТОВ "Тернопільелектропостач" 12 656 085,19 грн основного боргу, 4 827 790,39 грн 3 % річних, 14 153 572,52 грн інфляційних втрат, а також 379 649,37 грн витрат зі сплати судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що залишок заборгованості відповідача за серпень 2025 року становить 12 656 085,19 грн, є підтвердженим належними доказами та підлягає стягненню з відповідача. В той же час, суд першої інстанції здійснив власний перерахунок інфляційних втрат шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за весь період прострочення, але з урахуванням визначених позивачем періодів, дійшовши до висновку про стягнення з відповідача 14 153 572,52 грн інфляційних втрат. Також, за арифметичним перерахунком суду, нараховані 3 % річних у сумі 4 827 790,39 грн підлягають стягненню в повному обсязі.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ПрАТ "НЕК "Укренерго" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення щодо задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що законодавство забороняє відповідачу оплачувати придбані послуги (в даному випадку позивачу) за рахунок коштів, які призначені згідно зі структурою тарифів, затвердженою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП / Регулятор), на інші цілі і отримані, зокрема, в оплату послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Оператор системи передачі (далі - ОСП / ПрАТ "НЕК "Укренерго") не є гарантом і не несе відповідальність за порушення іншими учасниками ринку своїх фінансових зобов`язань перед ОСП, а тому враховуючи вжиття ОСП усіх можливих заходів щодо належного виконання зобов`язань з оплати послуги наданої ТОВ "Тернопільелектропостач" ПрАТ "НЕК "Укренерго" є невинуватою особою в розумінні ст. 614 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України. Також апелянт зазначав, що позивач здійснив розрахунок інфляційних втрат із порушенням установленої методики, оскільки останній при здійсненні своїх нарахувань до суми основного боргу безпідставно додає суму інфляційного збільшення за попередній місяць, а вже потім множить отриману величину на інфляційну складову місяця, у якому здійснюється відповідне нарахування. Такий підхід є неправильним та суперечить установленій методиці розрахунку інфляційних втрат.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2026, у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А., зокрема, відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 12.05.2026.
24.04.2026 до апеляційного суду надійшов відзив позивача, в якому представник, зокрема, заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, зазначивши, що розрахунок інфляційних втрат позивача відрізняється від здійсненого перерахунку інфляційних втрат судом лише тим, що при проведенні перерахунку судом враховано усі оплати здійснені відповідачем до 15 числа кожного місяця. Відповідно, позивачу відмовлено у стягненні 901 348,16 грн інфляційних нарахувань.
У судовому засіданні 12.05.2026 ухвалою Північного апеляційного господарського суду оголошено перерву до 09.06.2026.
09.06.2026 судове засідання не відбулося, в зв`язку з перебуванням судді з колегії у відпустці. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2026 розгляд справи призначено на 18.06.2026.
В судовому засіданні, яке відбулось 18.06.2026, відповідач просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржуване рішення щодо задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Позивач заперечував доводи апеляційної скарги та вказував на законність прийнятого судом першої інстанції рішення.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з матеріалів справи, 25.07.2019 між позивачем, як постачальником, та державним підприємством "НЕК "Укренерго", правонаступником якого є відповідач, як замовником, укладено договір № 0261-09021 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел (далі - договір; а.с. 14-15 том 1). 
Додатковою угодою № 9 від 12.02.2024 (а.с. 31-33 том 1) договір разом з додатками до нього викладено у новій редакції, умови якої поширюються на взаємовідносини сторін, які виникли з 26.01.2024. Надалі, додатковою угодою № 10 від 12.08.2024 (а.с. 39-41 том 1) договір разом з додатками до нього викладено у новій редакції, умови якої поширюються на взаємовідносини сторін, які виникли з 31.07.2024.
Відповідно до п. 1.1 договору для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат постачальник послуг на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, надає замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії (далі - послуга) в обсязі та на умовах, визначених цим договором. 
Згідно з п. 1.2 договору замовник сплачує постачальнику послуг вартість наданих послуг відповідно до умов договору. 
Зі змісту п. 2.1 договору вбачається, що вартість та порядок оплати послуги визначаються з урахуванням вимог Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП № 641 від 26.04.2019 (далі - Порядок), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом постачальником послуг, визначеними згідно з Правилами роздрібного ринку електричної енергії затвердженими постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 (далі - ПРРЕЕ) та Порядком продажу та обліку електричної енергії, виробленої активними споживачами, та розрахунків за неї, затвердженим постановою НКРЕКП № 2651 від 29.12.2023. 
У п. 3.1 договору визначено, що постачальник послуг зобов`язаний: надавати послугу; здійснювати розрахунок вартості послуги виходячи з фактичних обсягів купівлі виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом відповідно до Порядку; подавати Регулятору для затвердження розмір вартості послуги, погоджений замовником; повідомляти про вартість послуги, визначену в розрахунковому періоді. 
Відповідно до п. 3.3 договору замовник зобов`язаний: приймати послугу, яку надає постачальник послуг за процедурою, визначеною Порядком; у повному обсязі здійснювати оплату вартості Послуги, розрахованої постачальником послуг, погодженої замовником та затвердженої Регулятором; повертати підписані та належним чином оформлені акти приймання-передачі наданих послуг та акти коригування до акта приймання-передачі наданих послуг протягом п`яти днів з дня їх отримання; проводити оплату вартості послуги виключно у грошовій формі. 
Згідно з п. 4.1 договору сторони цього договору несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором відповідно до чинного законодавства. 
На виконання умов договору за період з червня по грудень 2024 року, а також із липня по серпень 2025 року позивач передав, а відповідач прийняв послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел відповідно до наступних підписаних між сторонами актів приймання-передачі наданих послуг (а.с. 53-67 том 1): акт № 60/06 від 30.06.2024 (за період з 01.06.2024 по 30.06.2024) на загальну вартість послуг у розмірі 68 633 419,10 грн без ПДВ (82 360 109,92 грн з ПДВ); акт № 61/07 від 31.07.2024 (за період з 01.07.2024 по 31.07.2024) на загальну вартість послуг у розмірі 63 422 160,27 грн без ПДВ (76 106 592,32 грн з ПДВ); акт № 62/08 від 31.08.2024 (за період з 01.08.2024 по 31.08.2024) на загальну вартість послуг у розмірі 80 192 558,48 грн без ПДВ (96 231 070,18 грн з ПДВ); акт № 63/09 від 30.09.2024 (за період з 01.09.2024 по 30.09.2024) на загальну вартість послуг у розмірі 55 720 110,83 грн без ПДВ (66 864 133,00 грн з ПДВ); акт № 64/10 від 31.10.2024 (за період з 01.10.2024 по 31.10.2024) на загальну вартість послуг у розмірі 40 385 975,08 грн без ПДВ (48 463 170,10 грн з ПДВ); акт № 65/11 від 30.11.2024 (за період з 01.11.2024 по 30.11.2024) на загальну вартість послуг у розмірі 21 624 492,14 грн без ПДВ (25 949 390,57 грн з ПДВ); акт № 66/12 від 31.12.2024 (за період з 01.12.2024 по 31.12.2024) на загальну вартість послуг у розмірі 5 657 252,51 грн без ПДВ (6 788 703,01 грн з ПДВ); акт № 73/07 від 31.07.2025 (за період з 01.07.2025 по 31.07.2025) на загальну вартість послуг у розмірі 102 105 542,85 грн без ПДВ (122 526 651,42 грн з ПДВ); акт № 74/08 від 31.08.2025 (за період з 01.08.2025 по 31.08.2025) на загальну вартість послуг у розмірі 133 327 076,36 грн без ПДВ (159 992 491,63 грн з ПДВ).
Оскільки відповідач оплату наданих позивачем послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел своєчасно та в повному обсязі не здійснив, позивач звертався до господарського суду з позовом про стягнення боргу за період з квітня 2024 року по листопад 2024 року.
Рішенням господарського суду міста Києва від 22.05.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2025 у справі № 910/519/25, стягнуто з ПрАТ "НЕК "Укренерго" на користь ТОВ "Тернопільелектропостач" 178 296 977,46 грн основного боргу, 2 416 668,04 грн 3 % річних, 14 787 906,37 грн інфляційних втрат та 739 722,50 грн судового збору. Провадження у справі в частині стягнення 28 574 417,55 грн основного боргу закрито, у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Однак, відповідач несвоєчасно здійснив повне погашення боргу, встановленого рішенням суду у справі № 910/519/25, несвоєчасно здійснив оплату за грудень 2024 року, липень 2025 року, за серпень 2025 року, а також заборгував плату за серпень 2025 року в розмірі 12 656 085,19 грн (із урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 14.01.2026), у зв`язку із чим позивач звернувся із даним позовом до господарського суду.
Частково задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що залишок заборгованості відповідача за серпень 2025 року становить 12 656 085,19 грн, є підтвердженим належними доказами та підлягає стягненню з відповідача. В той же час, суд першої інстанції здійснив власний перерахунок інфляційних втрат шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за весь період прострочення, але з урахуванням визначених позивачем періодів, дійшовши до висновку про стягнення з відповідача 14 153 572,52 грн інфляційних втрат. Також за арифметичним перерахунком суду, нараховані 3 % річних у сумі 4 827 790,39 грн підлягають стягненню в повному обсязі.
Переглядаючи спір колегія суддів зазначає наступне.
За приписами ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, врегулювання відносини, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначені Законом України "Про ринок електричної енергії".
Пунктом 55 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що ОСП - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.
ПрАТ "НЕК "Укренерго" (відповідач) є ОСП.
Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 33 Закону України "Про ринок електричної енергії" у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, ОСП виконує покладені на нього спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.
Згідно з ч. 8 ст. 33 Закону України "Про ринок електричної енергії" ОСП відповідно до цього закону виконує функції, пов`язані з покладенням на нього спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільного інтересу із збільшення частки виробництва енергії з альтернативних джерел, підвищення ефективності комбінованого виробництва електричної та теплової енергії, інших спеціальних обов`язків.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 62 Закону України "Про ринок електричної енергії" з метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян, суспільства і держави, та забезпечення сталого довгострокового розвитку електроенергетичної галузі і конкурентоспроможності національної економіки України на учасників ринку відповідно до цієї статті можуть бути покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії. 
До спеціальних обов`язків, що покладаються на учасників ринку електричної енергії відповідно до цього закону для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, належить, зокрема забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії. Спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії покладаються, зокрема, на постачальників універсальних послуг, ОСП, на строк дії підтримки виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії, які за результатами аукціону набули право на підтримку.
Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Постачальник універсальних послуг не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, які знаходяться на території здійснення його діяльності, в укладенні договору постачання електричної енергії. 
Згідно з абз. 3 ч. 6 ст. 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії визначається у відповідні розрахункові періоди як різниця між вартістю електричної енергії, купленої ним за "зеленим" тарифом, та її вартістю, розрахованою за цінами ринку "на добу наперед". Розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії здійснюється постачальником універсальних послуг відповідно до порядку купівлі електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, з урахуванням доходу постачальника універсальних послуг від продажу гарантій походження електричної енергії, виробленої з відновлюваних джерел енергії. Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії затверджується Регулятором (НКРЕКП).
Отже, згідно положень ст.ст. 33, 62, 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" на ПрАТ "НЕК "Укренерго", яке є ОСП об`єднаної енергетичної системи України, та позивач, який виконує функції постачальника універсальних послуг, законом покладено спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, зокрема, спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.
Постановою НКРЕКП № 641 від 26.04.2019 зі змінами затверджено Порядок купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел (Порядок № 641), який поширюється на виробників електричної енергії за "зеленим" тарифом, кандидатів у такі виробники, переможців аукціону, гарантованого покупця, постачальників електричної енергії, що виконують функцію постачальника універсальних послуг (далі - ПУП), ОСП та адміністратора комерційного обліку (п. 1.2 глави 1 Порядку № 641).
Відповідно до п. 4.1 глави 4 Порядку № 641 у редакції, чинній у спірний період, на гарантованого покупця, ПУП та ОСП на строк, визначений законодавством, покладаються спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.
Пунктом 4.2 глави 4 Порядку № 641 визначено, що для надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел ПУП укладає з ОСП договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел з постачальником універсальних послуг відповідно до типової форми, затвердженої постановою НКРЕКП № 641 від 26.04.2019.
Згідно з п. 2.1 договору вартість та порядок оплати послуги визначаються з урахуванням вимог Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП № 641 від 26.04.2019 (далі - Порядок), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом постачальником послуг, визначеними згідно з Правилами роздрібного ринку електричної енергії затвердженими постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 (далі - ПРРЕЕ) та Порядком продажу та обліку електричної енергії, виробленої активними споживачами, та розрахунків за неї, затвердженим постановою НКРЕКП № 2651 від 29.12.2023. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції, на виконання умов договору за період з червня по грудень 2024 року, а також із липня по серпень 2025 року позивач передав, а відповідач прийняв послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел відповідно до наступних підписаних між сторонами актів приймання-передачі наданих послуг (а.с. 53-67 том 1): акт № 60/06 від 30.06.2024 (за період з 01.06.2024 по 30.06.2024) на загальну вартість послуг у розмірі 68 633 419,10 грн без ПДВ (82 360 109,92 грн з ПДВ); акт № 61/07 від 31.07.2024 (за період з 01.07.2024 по 31.07.2024) на загальну вартість послуг у розмірі 63 422 160,27 грн без ПДВ (76 106 592,32 грн з ПДВ); акт № 62/08 від 31.08.2024 (за період з 01.08.2024 по 31.08.2024) на загальну вартість послуг у розмірі 80 192 558,48 грн без ПДВ (96 231 070,18 грн з ПДВ); акт № 63/09 від 30.09.2024 (за період з 01.09.2024 по 30.09.2024) на загальну вартість послуг у розмірі 55 720 110,83 грн без ПДВ (66 864 133,00 грн з ПДВ); акт № 64/10 від 31.10.2024 (за період з 01.10.2024 по 31.10.2024) на загальну вартість послуг у розмірі 40 385 975,08 грн без ПДВ (48 463 170,10 грн з ПДВ); акт № 65/11 від 30.11.2024 (за період з 01.11.2024 по 30.11.2024) на загальну вартість послуг у розмірі 21 624 492,14 грн без ПДВ (25 949 390,57 грн з ПДВ); акт № 66/12 від 31.12.2024 (за період з 01.12.2024 по 31.12.2024) на загальну вартість послуг у розмірі 5 657 252,51 грн без ПДВ (6 788 703,01 грн з ПДВ); акт № 73/07 від 31.07.2025 (за період з 01.07.2025 по 31.07.2025) на загальну вартість послуг у розмірі 102 105 542,85 грн без ПДВ (122 526 651,42 грн з ПДВ); акт № 74/08 від 31.08.2025 (за період з 01.08.2025 по 31.08.2025) на загальну вартість послуг у розмірі 133 327 076,36 грн без ПДВ (159 992 491,63 грн з ПДВ).
Вказані акти підписані представниками сторін, в тому числі шляхом накладення КЕП, чого сторони не заперечують, а тому є належними доказами надання послуг за договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що надається ПУП за розрахунковий місяць, розраховується за формулою, визначеною п. 15.1 глави 15 Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою НКРЕКП № 641 від 26.04.2019 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Умовами п.п. 15.2, 15.3 глави 15 Порядку (у вищезазначеній редакції) визначено, що протягом перших 12 днів календарного місяця, наступного за розрахунковим, ПУП направляє ОСП акт приймання-передачі та відповідний розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП. ОСП протягом п`яти календарних днів з дати отримання повертає акт приймання-передачі ПУП, підписаний зі своєї сторони, або надає до нього обґрунтовані зауваження, що містять вичерпні пояснення та документальне підтвердження причин непогодження розрахунку вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП. Протягом 2-х робочих днів після отримання від ОСП підписаного акта приймання-передачі ПУП надає Регулятору розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії та копію акта приймання-передачі для затвердження.
За умовами п. 15.4 глави 15 Порядку ОСП здійснює 100 % оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП у розрахунковому місяці.
У разі надходження оновлених даних від учасників ринку після проведення розрахунків обсягів врегулювання сторони коригують акти приймання-передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. ПУП надає ОСП акти коригування вартості послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел разом з оновленими розрахунками. (п. 15.5 Порядку № 641).
Разом з тим, в провадженні господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/519/25 за позовом ТОВ "Тернопільелектропостач" до ПрАТ "НЕК "Укренерго" 298 064 374,36 грн, з яких: 280 859 988,97 грн основна заборгованість за договором № 0261-09021 від 25.07.2019 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, 2 416 479,02 грн 3 % річних, 14 787 906,37 грн інфляційні втрати.
Рішенням господарського суду міста Києва від 22.05.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2025 у справі № 910/519/25, стягнуто з ПрАТ "НЕК "Укренерго" на користь ТОВ "Тернопільелектропостач" 178 296 977,46 грн основного боргу 2 416 668,04 грн 3 % річних, 14 787 906,37 грн інфляційних втрат та 739 722,50 грн судового збору. Провадження у справі в частині стягнення 28 574 417,55 грн основного боргу закрито, у зв`язку з відсутністю предмета спору.
В межах справи № 910/519/25 судами було встановлено, що заборгованість відповідача за договором за період з квітня 2024 року по листопад 2024 року на дату звернення до суду з цим позовом (з урахуванням заяв ТОВ "Тернопільелектропостач" від 07.03.2025 про збільшення розміру позовних вимог та від 02.04.2025 про зменшення розміру позовних вимог) становила 206 871 395,01 грн, тоді як після закриття підготовчого провадження у справі відповідачем у добровільному порядку була сплачена на рахунок позивача частина суми спірної основної заборгованості в загальному розмірі 28 574 417,55 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних інструкцій: від 05 квітня 2025 року № ПУП009189 на суму 9 650 778,20 грн, від 23 квітня 2025 року: № ПУП009317 на суму 7 538 660,17 грн та № ПУП009316 на суму 2 033 210,03 грн, від 19 травня 2025 року № ПУП009945 на суму 9 351 769,15 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи приписи ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у справі № 910/519/25, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді даної справи, в якій беруть участь ті самі особи, стосовно яких встановлено ці обставини.
У межах даної справи (№ 910/13199/25) позивачем було заявлено до стягнення заборгованість за надані за актом № 74/08 від 31.08.2025 послуги (за період з 01.08.2025 по 31.08.2025) на загальну суму 133 327 076,36 грн без ПДВ (159 992 491,63 грн з ПДВ), які були сплачені частково під час розгляду справи у суді першої інстанції, у зв`язку із чим з урахуванням зменшення розміру позовних вимог, залишок заборгованості відповідача за серпень 2025 року становить 12 656 085,19 грн.
Доводи відповідача про те, що наразі наявний фінансовий дисбаланс між зобов`язаннями ОСП щодо оплати ПУП вартості послуг та встановленим НКРЕКП тарифом на 2024 рік, оскільки обсяги витрат на послугу, які включені до структури тарифу на 2024 рік згідно з постановою НКРЕКП № 2322 від 09.12.2023, встановлені на рівні, недостатньому для покриття потреби 2024 року, тоді як законодавство забороняє відповідачу оплачувати придбані послуги за рахунок коштів, які призначені згідно зі структурою тарифів на інші цілі, колегією суддів відхиляються, оскільки у вказаній постанові НКРЕКП, відповідно до затвердженої структури тарифу, в його розрахунок включено витрати на виконання спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел для приватних домогосподарств загалом у розмірі 3 929 409 тис. грн у 2024 році.
Матеріали справи не містять належних доказів того, що відповідач повністю поніс передбачені структурою тарифу витрати на виконання умов договорів про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.
При цьому, відповідачем не подано доказів звернення до НКРЕКП щодо перегляду або коригування тарифу на послуги з передачі електричної енергії на 2024 рік згідно процедурою, визначеною Порядком.
При цьому, колегія суддів враховує, що умовами укладеного між сторонами договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел не передбачено підстав щодо призупинення або невиконання його умов з урахуванням настання зазначених відповідачем обставин.
Також, сторони у даному спорі є суб`єктами господарювання, а відтак у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій (близька за змістом правова позиція викладена у п. 6.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17).
Згідно ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.ст. 525, 526 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли господарські відносини, тоді як приписи цивільного законодавства не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, у відповідальності за порушення зобов`язань.
Факт відсутності бюджетного фінансування, в тому числі через ненадходження коштів в будь-якому випадку не може звільняти відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати послуг, оскільки такі обставини не визначені законодавством як такі, що звільняють від виконання зобов`язання. 
За укладеним між сторонами договором саме відповідач взяв на себе обов`язок своєчасно проводити оплату вартості послуги відповідно до умов договору та Порядку № 641; при цьому, ні умови договору, ні Порядку № 641, не ставлять в залежність своєчасність здійснення оплати замовником за отриману послугу від включення відповідних витрат до структури тарифу зі сторони Регулятора. 
В той же час, відсутність бюджетних асигнувань чи будь-яких інших надходжень коштів від контрагентів боржника не виправдовує його бездіяльність і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, про що, зазначав Європейський суд з прав людини у рішеннях "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та "Бакалов проти України".
Схожі правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 05.09.2024 у справі №910/14074/23 та від 04.02.2026 у справі № 910/52/25.
Крім того, посилання відповідача про наявність певної заборгованості позивача перед відповідачем за договором про надання послуги з передачі електричної енергії не є тією підставою, яка звільняє боржника від відповідальності за порушення зобов`язання згідно ст. 617 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
При цьому, відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.
А тому, враховуючи викладене вище, з огляду на відсутність доказів належної сплати відповідачем вартості послуги зі збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії за серпень 2025 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача 12 656 085,19 грн заборгованості за надані послуги.
Окрім заборгованості, позивач просив стягнути з відповідача 3 % річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання за спірним договором.
Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).
Частина 2 ст. 625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.
Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування ст. 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 % (абз. 5 п. 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003).
Так, позивачем нараховані інфляційні втрати та 3 % річних за прострочення платежів за період з червня 2024 року по листопад 2024 року, прострочення з оплати яких установлено у справі № 910/519/25; також позивачем нараховані інфляційні втрати та 3 % річних за прострочення платежів за грудень 2024 року, липень-серпень 2025 року з урахуванням поетапних оплат, загалом до 22.10.2025 включно.
При визначенні формули розрахунку інфляційних витрат за прострочення оплати послуг, колегія суддів враховує, що об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 визначила методику розрахунку інфляційних збитків відповідно до ст. 625 ЦК України, яка передбачає такий математичний підхід, що дозволяє включення інфляційних збитків попереднього періоду до загальної суми боргу, яка обраховується із застосуванням індексів інфляції, визначених Держстатом України на наступні періоди, без переривання ланцюга розрахунку у випадку зниження інфляції менше 100 % (дефляції).
Зокрема, об`єднана палата Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 зазначила, що встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що "вартість грошей з індексом інфляції за попередній період" є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається послідовність, утворена за певною закономірністю.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду роз`яснила, що при зменшенні суми боргу у конкретному місяці "А" на певну суму (до прикладу 100 грн), до уваги приймається сума боргу на початок розрахункового періоду "Х", помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу " і-1"), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн) Отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).
А за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).
У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100 %.
Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.
А тому, доводи апелянта щодо невірно застосовної методики розрахунку інфляційних втрат, а саме додавання до суми основного боргу суму інфляційного збільшення за попередній місяць є необґрунтованими та такими, що суперечать висновкам об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.06.2020 у справі № 905/21/19.
При цьому судом першої інстанції вірно враховано висновки, наведені у пункті 38.2 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, в якій визначено методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду також роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Тож здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача 14 153 572,52 грн інфляційних втрат, а саме: 602 247,06 грн за прострочення оплати платежу за червень 2024 року (період нарахування січень-лютий 2025 року); 1 671 856,50 грн за прострочення оплати платежу за липень 2024 року (період нарахування січень-квітень 2025 року); 4 642 726,83 грн за прострочення оплати платежу за серпень 2024 року (період нарахування січень-вересень 2025 року); 3 400 766,16 грн за прострочення оплати платежу за вересень 2024 року (період нарахування січень-вересень 2025 року); 2 464 877,66 грн за прострочення оплати платежу за жовтень 2024 року (період нарахування січень-вересень 2025 року); 1 290 984,51 грн за прострочення оплати платежу за листопад 2024 року (період нарахування січень-вересень 2025 року); 43 447,70 грн за прострочення оплати платежу за грудень 2024 року (період нарахування лютий 2025 року); 36 666,10 грн за прострочення оплати платежу за липень 2025 року (період нарахування вересень 2025 року).
При цьому, у здійсненому перерахунку суд першої інстанції врахував усі оплати здійснені відповідачем до 15 числа кожного місяця, застосувавши до відповідних розрахунків правову позицію об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеного в постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, яка була наведена вище.
Також, суд першої інстанції перевірив здійснений позивачем розрахунок 3 % річних, вірно вказав, що нараховані 3 % річних у сумі 4 827 790,39 грн за загальний період нарахування з 15.01.2025 по 22.10.2025 підлягають стягненню в повному обсязі.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 19.02.2026 у справі № 910/13199/25, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Судові витрати (судовий збір) за подачу апеляційної скарги на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-285 ГПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення господарського суду міста Києва від 19.02.2026 у справі № 910/13199/25 залишити без задоволення.
Рішення господарського суду міста Києва від 19.02.2026 у справі № 910/13199/25 залишити без змін.
Матеріали справи № 910/13199/25 повернути до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Повний текст складено 13.07.2026. 

Головуючий суддя М.А. Руденко 

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Барсук