УХВАЛА
16 липня 2026 року 
м. Київ
справа № 947/11934/21
провадження № 61-8683ск26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 29 листопада 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 20 березня 2024 року у справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державний реєстратор Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Мерзлікін Денис Володимирович, Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради, Департамент благоустрою Одеської міської ради, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення об`єкту до попереднього стану,
ВСТАНОВИВ:
Одеська міська рада звернулась до суду з позовом до  ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - державний реєстратор Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Мерзлікін Д. В., про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення об`єкту до попереднього стану.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2021 року позов Одеської міської ради задоволено. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на об`єкт РНОНМ: 2210192151101, з описом об`єкта - «І» - мощення (цементна стяжка); № 1 - металева огорожа з хвірткою висотою 2,00 м», що є підставою для внесення відповідних змін про право власності ОСОБА_1 на вказаний об`єкт нерухомого майна, а саме: на квартиру загальною площею 47,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , та внесення змін до розділу на об`єкт нерухомого майна РНОНМ: 2210192151101, шляхом виключення з опису об`єкта «І» - мощення (цементна стяжка); № 1 - металева огорожа з хвірткою висотою 2,00 м.». Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності шляхом приведення об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідність до технічного паспорту, виготовлено КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» станом на 21 листопада 2012 року (РНОНМ: 2210192151101). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Одеської міської ради судові витрати у розмірі 5 675,00 грн.)
Постановою Одеського апеляційного суду від 20 березня 2024 рокуапеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2021 року залишено без змін. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено. Поновлено  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Київського районного суду м. Одеси від 22 червня 2023 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22 червня 2023 року про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2021 року за нововиявленими обставинами у цій цивільній справі. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від30 вересня 2025 рокуклопотання  ОСОБА_1 про залучення третіх осіб задоволено. Відповідно до пункту 1 частини один статті 365 ЦПК України залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради та Департамент з благоустрою Одеської міської ради на стороні позивача у цій цивільній справі.
28 травня 2026 року ОСОБА_1 звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Київського районного суду міста Одеси від 29 листопада 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 20 березня 2024 року 
Ухвалою Верховного Суд від 29 травня 2026 року (провадження № 61-7087ск26) касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, встановлено заявнику строк для усунення її недоліків, попереджено про наслідки невиконання ухвали.
Ухвалою Верховного Суд від 19 червня 2026 року (провадження № 61-7087ск26)касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто у зв`язку із тим, що  ОСОБА_1 не усунув недоліки касаційної скарги, вказані в ухвалі Верховного Суд від 29 травня 2026 року.
29 червня 2026 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду міста Одеси від 29 листопада 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 20 березня 2024 року (повний текст якої складено 08 квітня 2024 року), ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Одеської міської ради відмовити.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
У касаційній скарзі відсутнє клопотання про поновлення процесуального строку для подачі касаційної скарги.
Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Відповідно до положень статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Відповідно до положень частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо справедливого судового розгляду.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» рішення від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» рішення від 14 жовтня 2003 року).
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
У рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» ЄСПЛ визначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
ЄСПЛ у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.
В ухвалі від 24 квітня 2025 року в справі «Крупник проти України» (заява № 16505/23) ЄСПЛ, відхиляючи як явно необґрунтовану скаргу ОСОБА_2 про відсутність доступу до суду за обставин, що Верховний Суд відхилив його клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та відмовив у відкритті касаційного провадження, констатував, що національне законодавство України чітко визначає дату початку встановленого законом строку для подання касаційної скарги. При цьому адвокат заявника був присутній на слуханні справи, яке відбулося в апеляційному суді, й таким чином був поінформований про вступну та резолютивну частини рішення апеляційного суду того ж дня. Рішення було доступне в Державному реєстрі судових рішень, де заявник або його представник могли його отримати або, як уже зазначав Верховний Суд, вони могли звернутися до апеляційного суду з проханням надати копію рішення. Також ні заявник, ні його представник не заявляли перед Верховним Судом, що усталена національна практика щодо публікації судових рішень у Державному реєстрі судових рішень була їм невідома або незрозуміла і не скористалися жодною з цих процесуальних можливостей. З огляду на ці обставини, ЄСПЛ вказав, що не можна стверджувати, що заявник та його адвокат, як сторона провадження, продемонстрували необхідну ретельність у відстеженні розвитку подій у провадженні та не вжили жодних розумних заходів для отримання повного тексту, коли він став доступним. Таким чином, ЄСПЛ вважає, що, відхиливши на підставі чинного законодавства касаційну скаргу заявника як таку, що була подана невчасно, Верховний Суд не діяв надто жорстко, а також не обмежував право заявника на доступ до суду у спосіб, несумісний зі статтею 6 Конвенції.
При цьому, заявник повинен був цікавитися рухом справи, оскільки суд апеляційної інстанції розглядав справу за його апеляційною скаргою, а згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Учасник судового процесу зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитися провадженням у його справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Сплив більше як одного року з дня складення повного тексту судового рішення за відсутності обставин непереборної сили, які могли перешкодити своєчасному поданню касаційної скарги, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою учасника справи.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених процесуальним законом підстав для відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 29 листопада 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 20 березня 2024 року.
Відкриття за спливом значного періоду часу касаційного провадження щодо судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням вимог статті 6 Конвенції щодо справедливого судового розгляду в таких його елементах як правова визначеність та остаточність судового рішення.
Керуючись статтями 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 29 листопада 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 20 березня 2024 року у справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державний реєстратор Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Мерзлікін Денис Володимирович, Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради, Департамент благоустрою Одеської міської ради, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення об`єкту до попереднього стану.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
Судді: Ю. В. Черняк
Г. В. Коломієць
Д. Д. Луспеник