08.07.2026 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 522/17824/25
Провадження №3/522/427/26

08 липня 2026 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Лагода К.О., за участі секретарів судового засідання Волохової В.Р., Мудрої О.Я., представника Миньо М.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника УПП в Одеській області Добровольського Є.В., свідка ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з полку УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, (далі – КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

18.07.2025 року о 00:01 годині у м. Одеса, по вул. Генуезька, громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом JET маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п. 2. 5. ПДР – Відмова особи, яка керує ТЗ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських.
В судовому засіданні, ОСОБА_1 провину не визнав та пояснив, щол він відпочивав із друзями, коли 17.07.2025 року побачили на годиннику пів на першу, їх зупинили начебто поліцейські. Після чого приїхали працівники поліції представились, одразу підійшли з драгером і запропонували пройти огляд. ОСОБА_1 запитав чому і вони сказали, що у нього наявні ознаки. ОСОБА_1 пояснив, що не вживав алкоголю та йому запропонували пройти огляд і він відмовився від драгеру, бо йому не пояснили чому саме до нього підійшли. 
Крім того, до суду надійшло клопотання представника Миньо М.М. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Представник зазначає, що до матеріалів справи долучено оптичний носій із відеозаписом під назвою «ЕПР1 394901 ОСОБА_1 ст. 130». Даний відеозапис розпочинається із розмови декількох осіб та поліцейських починаючи з 01:07 години 18.07.2025 року. Разом з тим, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 , такий керував транспортним засобом о 00:01 години, тобто на даному відеозаписі зафіксовані події, які відбулися більш як через годину після можливого керування особою транспортним засобом. Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не зафіксовано. Представник зазначив, що відеозаписи, долучені до матеріалів справи, зафіксовано, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, чим підтверджується факт порушення поліцейськими ст. 266 КУпАП при здійсненні огляду ОСОБА_1 , а також відсутності адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Представник додав, що ОСОБА_1 не направлявся на огляд до закладу охорони здоров`я, а долучене до матеріалів справи направлення було оформлене після складання протоколу про адміністративне правопорушення, відтак не може бути належним та допустимим доказом. Представник зазначає, що не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Також представник пояснив, що більш того зазначені свідки є членами підрозділу сприяння працівниками поліції, тобто є особами, щодо неупередженості яких є сумніви, перебувають на місці події у світлоповертальних жилетах, схожих на форму працівників поліції та фактично виконували функції працівників поліції.
В судовому засіданні представник УПП в Одеській області Добровольський Є.В. пояснив, що обставини були майже рік тому, це було 19.07.2025 року. Протокол про адміністративне правопорушення був складений відносно ОСОБА_1 та пояснив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а саме електросамокатом з ознаками алкогольного сп`яніння. Представник УПП сказав, що із ознак це був запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя. Зупинили ОСОБА_1 співробітники сприяння, які заступають у нічну зміну, у комендантську годину. Співробітники вказані в протоколі в якості свідків. У цих співробітників під час складання адміністративних матеріалів, були відібрані пояснення. Водієві, який керував електросамокатом були роз`яснені ОСОБА_1 його права та обов`язки. Представник УПП сказав, що все фіксувалось на відеореєстратор. Неодноразово ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, але особа відмовилась. Представник УПП сказав, що ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою Драгера або у медичному закладі. Представник УПП сказав, що все фіксувалось на бодікамеру.
В судовому засіданні, свідок ОСОБА_2 пояснив, що працювали у комендантську годину та зупинили ОСОБА_1 о 01:00 годині. Співробітник поліції перевірив та ОСОБА_1 був у стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовлявся. Свідок ОСОБА_2 підтримав надані пояснення, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.
Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши долучений до матеріалів справи відеозапис з місця події, суддя приходить до наступного. 
Згідно пункту 1.10 ПДР України, транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.
У ПДР України відсутнє визначення електросамокату або самокату, разом з тим, аналізуючи визначення «транспортний засіб», можна дійти висновку, що електросамокат відповідає поняттю «транспортний засіб», оскільки призначений для перевезення людей, а ОСОБА_1 використовував його саме з цією метою.
Законом України 2956-IX«Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» врегульовані відносини, що виникають при використанні транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та створенні/використанні інфраструктури для них.
Так, відповідно до ч.1 ЗУ №2956-IX, легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.
До цієї категорії підпадають всі прокатні самокати.
Також прикінцевими та перехідними положеннями ЗУ №2956-IX внесені зміни до Закону України "Про дорожній рух" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 31, ст. 338) та Закону України "Про автомобільний транспорт" (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., № 32, ст. 273).
Відповідно до практики Касаційного кримінального суду Верховного Суду слідує, що будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів. Із визначення випливає, що межа між механічними і немеханічними транспортними засобами проходить тільки в класі транспортних засобів із електродвигуном. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду №278/3362/15-к від 01.03.2018.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 15.03.2023 у справі №127/5920/22 суд дійшов позиції, що ДТП сталося внаслідок руху обох транспортних засобів, зокрема електричного самокату, на якому встановлений електричний двигун, за допомогою якого самокат приводиться в рух. Крім того, електричний самокат використовувався для перевезення водія. А використання самоката, як транспортного засобу, кваліфікується, як використання джерела підвищеної небезпеки.
У вищенаведених постановах Верховного Суду вказано про те, що для кваліфікації діяльності, пов`язаної з використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
З огляду на наведене транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна перевищує встановлену вказаним визначенням межу. Водночас для транспортних засобів з двигуном внутрішнього згоряння жодних обмежень щодо технічних характеристик останнього відповідною правовою нормою не передбачено.
Отже, будь-який транспортний засіб, що приводиться у рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму належить до механічних транспортних засобів.»
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, згідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Зі змісту ч. 1 ст. 266 КУпАП, оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння.
Відповідно до п. 2 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
У п. 3 Розділу І «Загальні положення» Інструкції визначені ознаки алкогольного сп`яніння, які дають підстави поліцейському вважати, що особа перебуває у стані сп`яніння, серед яких визначено: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Так, ознаки алкогольного сп`яніння у виді запаху алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя були виявлені поліцейськими у ОСОБА_1 , а тому були підставою для проведення його огляду.
Судом встановлено, що 18.07.2025 року о 00:01 годині у м. Одеса, по вул. Генуезька, громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом JET маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, його вина, а також викладені обставини, підтверджуються наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 394901 від 18.07.2025 року, згідно якого ОСОБА_1 пояснень у протоколі не надав та викладеного у ньому жодним чином не спростував.;
- довідкою, що станом на 18.07.2025 року ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_1 ;
- довідкою, що протягом року ОСОБА_1 не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП станом на 18.07.2025 року;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, від проходження огляду навизначення стану сп`яніння за допомогою приладу Драгер відмовився, що підтвердив власним підписом;
- поясненнями ОСОБА_3 від 18.07.2025 року, згідно яких 18.07.20254 року він знаходився на вул. Генуезька у нічному чергуванні як працівник поліції. Близько 01:00 год. було зупинено електосамокат під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя). На місце було викликано працівників поліції, якими був складений протокол за ст. 130 ч.1 КУпАП на вищевказаного громадянина;
- поясненнями ОСОБА_2 від 18.07.2025 року, згідно яких 18.07.20254 року він знаходився на вул. Генуезька у нічному чергуванні як працівник поліції. Близько 01:00 год. було зупинено електосамокат під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя). На місце було викликано працівників поліції, якими був складений протокол за ст. 130 ч.1 КУпАП на вищевказаного громадянина;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.07.2025 року, згідно з яким ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, від проходження огляду відмовився;
- відеозаписом з місця події, долученим до матеріалів справи, який було досліджено в судовому засіданні.
Так, з відео з місця події, вбачається, 18.07.2025 року о 01:07 годині, співробітники поліції зупинили ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що він керував транспортним засобом електросамокатом у комендантську годину. В ході перевірки документів, співробітники поліції запитали у ОСОБА_1 хто їхав на транспортному засобі, на що ОСОБА_1 відповів, що він та сказав, що на камері видно. В ході спілкування у співробітників поліції, виникли підстави вважати що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки відчувався запах алкоголю з порожнини рота та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки. ОСОБА_1 запитав у співробітників поліції якщо він відмовиться, на що поліцейські відповіли, що на нього буде складено протокол відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП та п. 2. 5. ПДР - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд або за допомогою приладу Драгер з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Співробітники поліції роз`яснили ОСОБА_1 права та обов`язки. На пропозицію співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 не відповів. Коли співробітник поліції запитав, чи це електросамокат ОСОБА_1 , його дівчина яка була разом з ним відповіла, що так. ОСОБА_1 попросив співробітників поліції показати відео де він керує самокатом, працівники поліції показали та запитали його чи це він, на що ОСОБА_1 відповів, що так. Після цього, співробітниками поліції було відносно нього складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із відмовою від проходження огляду та ознайомлено його з ним. ОСОБА_1 від підпису протоколу відмовився, пояснень у протоколі не надав та викладеного у ньому жодним чином не спростував. 
Зафіксовані відеозаписами обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджені відеозаписи фіксують реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, мають достатньо високу інформативність, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності з іншими доказами по справі. Оглянуті відеозаписи дають можливість встановити їх узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому суд приймає їх як належний доказ у справі.
Суд не вважає слушним зауваження адвоката, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки вказане не узгоджується з дослідженими в судовому засіданні доказами. Крім того, як вбачається з відеозапису, ОСОБА_1 не спростовував того, що керував електросамоткатом, натомість і він, і його дівчина це підтвердили у розмові з поліцейським. 
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність вищевказаних відеозаписів стороною захисту не надано. Не встановлено таких і під час судового розгляду.
Частиною 4 ст. 266 КУпАП встановлено, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що питання встановлення наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія транспортного засобу, відноситься виключно до компетенції поліцейського.
Пунктами 3 та 4 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, встановлено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів ; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Так, співробітником поліції було встановлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. У зв`язку з чим і було запропоновано останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
Також, суд не вважає слушним твердження адвоката про те, що ОСОБА_1 не направили на огляд до закладу охорони здоров`я з огляду на наступне.
Так, згідно із ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Так, п.6 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
При цьому, Інструкцією участь захисника під час огляду водія на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та безпосередньо в закладах охорони здоров`я не передбачена.
Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі, зокрема, шляхом вочевидь явного триваючого у часі ігнорування неодноразових вимог працівника поліції пройти такий огляд.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія тощо) - ПДР не містять.
Отже, працівники поліції, проводячи процедуру огляду на стан сп`яніння, обмежені 2 годинами з моменту виявлення особи.
Крім того, з положень ст. ст. 256, 268, 271 КУпАП вбачається, що особа може користуватися юридичною допомогою адвоката при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Таке право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснюється при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, про що у ньому робиться відмітка.
Так, працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено його права, зокрема положення ст. 63 Конституції України, та ознайомлено його зі змістом протоколу, запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. Відмова водія пройти огляд була зафіксована у протоколі.
Відтак, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 працівники поліції діяли згідно інструкції та чинного законодавства. 
Щодо безпідставності причини зупинки ОСОБА_1 суд керується наступним.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, події відбувалися 18.07.2025 року о 00:01 год.
Згідно з розпорядженням начальника Одеської обласної військової адміністрації на момент події відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на території Одеси та Одеської області діяла комендантська година у період з 00 години 00 хвилин до 05 годин 00 хвилин, у зв`язку з чим у зазначений час заборонялось перебування людей на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.
Електросамокат під керуванням ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими о 00 годині 01 хвилин 18 липня 2025 року, тобто водій здійснював рух в комендантську годину.
Крім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та запровадженням в Україні воєнного стану тимчасово можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини та громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також впроваджуватися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб.
На переконання суду, в умовах правового режиму воєнного стану, поліцейські мали право зупинити транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 з метою перевірки документів водія транспортного засобу, встановлення його особи, тощо.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Вищевказані докази, поза розумним сумнівом доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками – відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд критично ставиться до пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про те, що, вона не визнає своєї вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, оскільки вони суперечать зібраними по справам доказам, а тому суд розцінює позицію ОСОБА_1 , як спробу уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.
Постанова суду, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.
Згідно вимог ст.ст. 34, 35 КУпАП обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлені.
Враховуючи обставини справи, дані про особу правопорушника, вважаю необхідним визначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкцій ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для її виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами, а саме у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з винесення постанови про накладання адміністративного стягнення, на порушника покладається обов`язок сплати судового збору, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665 гривень 60 копійок (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок на користь держави.
Керуючись ст.ст. 130 ч.1, 283,284 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень, 60 копійок. Отримувач коштів ГУК в Одеській області /Приморський район/ 22030101 ЄДРПОУ отримувача - 37607526, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UА268999980313111206000015758, код класифікації доходів бюджету 22030101.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту прокурора без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП України у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя:   К.О. Лагода