Справа № 761/32369/25
Провадження № 2/761/3469/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Анохіна А.М.,
при секретарі судового засідання - Лазуренко А.В.,
за участі представника позивача - Суєтінової О.О.,
представника відповідачів - ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 10.04.2018 №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 та правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34.
Позивач зазначає, що квартиру за адресою: АДРЕСА_1 під`єднано до мереж тепло- та водопостачання, а отже відповідачі є споживачами послуг з центрального опалення та/або централізованого постачання гарячої води.
Позивач зазначає, що на підставі договору №602-18 про відступлення права вимоги від 11.10.2018 укладеного між ПАТ «Київенерго» та Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення у розмірі 9531,38 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1339,27 грн.
Відповідачі належним чином не виконали свій обов`язок з оплати за спожиті послуги, внаслідок чого відповідно до розрахунку, наданого позивачем у останніх виникла заборгованість.
З цих підстав, просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 9531,38 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 1648,93 грн, три відсотки річних у розмірі 404,270,00 грн; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 1339,27 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 231,70 грн, три відсотки річних у розмірі 56,76 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 20988,23 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 3630,98 грн, три відсотки річних у розмірі 890,15 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 26339,97 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 4556,82 грн, три відсотки річних у розмірі 1117,09 грн; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 26542,72 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 3786,96 грн, три відсотки річних у розмірі 915,42 грн, пеня у розмірі 1113,77 грн; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 21701,53 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 2979,04 грн, три відсотки річних у розмірі 706,90 грн, пеня у розмірі 860,06 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1012,91 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 783,75 грн; заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 127,75 грн; заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн; судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3028,00 грн.
01 серпня 2025 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М. 
06 серпня 2025 року до суду надійшла інформація про реєстрацію місця проживання відповідача. 
Ухвалою суду від 08.08.2025 року справу прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.
09 вересня 2025 року до суду від відповідачів надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідачів просила застосувати наслідки спливу позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості за період з липня 2015 року по лютий 2017 року та відмовити у задоволенні позову в цій частині, а також відмовити у стягненні інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних до 01.05.2018.
Просять відмовити в задоволенні позову. Оскільки відповідачі не є споживачами послуг, застосувати строк позовної давності до 01.03.2017 року та відмовити в частині стягнення інфляційних втрат, 3 % річних та пені у повному обсязі.
Ухвалою суду від 18.09.2025 у цивільній справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залучити до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 13.11.2025 було задоволено клопотання представника відповідача 1 про витребування доказів.
19 травня 2026 року до суду на виконання ухвали суду від 13.11.2025 до суду надійшли витребувані матеріали.
Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити з викладених в позові підстав.
Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити, посилаючись на підстави, які викладені в письмовому відзиві на позов.
Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що КП «Київтеплоенерго», як юридична особа, здійснює діяльність з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, що підтверджується копією відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .
Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.
З 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».
11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «Київтеплоенерго» укладений договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у додатку № 1 та додатку № 2 до цього договору.
На підставі договору №602-18 про відступлення права вимоги від 11.10.2018 укладеного між ПАТ «Київенерго» та Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення у розмірі 9531,38 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1339,27 грн.
Посилаючись на порушення зобов`язань щодо оплати вартості послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та централізованого постачання гарячої води, КП «Київтеплоенерго» порушило питання про стягнення із відповідачів заборгованості, яка згідно наданих ним розрахунків становить 131266,36 коп, з яких: заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 9531,38 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 1648,93 грн, три відсотки річних у розмірі 404,270,00 грн; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 1339,27 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 231,70 грн, три відсотки річних у розмірі 56,76 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 20988,23 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 3630,98 грн, три відсотки річних у розмірі 890,15 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 26339,97 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 4556,82 грн, три відсотки річних у розмірі 1117,09 грн; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 26542,72 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 3786,96 грн, три відсотки річних у розмірі 915,42 грн, пеня у розмірі 1113,77 грн; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 21701,53 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 2979,04 грн, три відсотки річних у розмірі 706,90 грн, пеня у розмірі 860,06 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1012,91 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 783,75 грн; заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 127,75 грн; заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн.
Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує.
Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (ст.360 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Крім того, відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.
Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 р. № 630 (далі - Правила).
Як було встановлено, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , надання яких з 01 травня 2018 року забезпечує КП «Київтеплоенерго». Також КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги щодо стягнення заборгованості, яка утворилася до 01 травня 2018 року.
Крім того, із наданих позивачем суду розрахунків заборгованості вбачається, що у відповідачів перед позивачем наявні наступна заборгованість: заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 9531,38 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 1648,93 грн, три відсотки річних у розмірі 404,270,00 грн; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 1339,27 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 231,70 грн, три відсотки річних у розмірі 56,76 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 20988,23 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 3630,98 грн, три відсотки річних у розмірі 890,15 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 26339,97 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 4556,82 грн, три відсотки річних у розмірі 1117,09 грн; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 26542,72 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 3786,96 грн, три відсотки річних у розмірі 915,42 грн, пеня у розмірі 1113,77 грн; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 21701,53 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 2979,04 грн, три відсотки річних у розмірі 706,90 грн, пеня у розмірі 860,06 грн.
Варто відмітити, що стороною відповідачів надані позивачем розрахунки заборгованості спростовані не були, і в ході розгляду справи не надано доказів хоча б часткового погашення заборгованості.
Так, згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача).
Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін, а тому це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду.
Фактично цей принцип знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд відмічає, що сторона відповідачів не надала суду належних і допустимих доказів на спростування наданого КП «Київтеплоенерго» розрахунку заборгованості, а також на підтвердження виконання ними своїх зобов`язань по оплаті наданих послуг, а відтак твердження сторони позивача про наявність підстав для стягнення із відповідачів заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення та гарячої води є обґрунтованими та законними.
Поруч із цим, в ході розгляду справи стороною відповідачів було заявлено про застосування до позовних вимог строків позовної давності.
Так, відповідно до положень ст.ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Оскільки обов`язок щодо сплати за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води виникає у споживача кожного місяця, позовна давність підлягає застосуванню до кожного з платежів окремо.
30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину. 
Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.
Законом № 2120-IX від 15.03.2022 року Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 19, яким було визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було виключено на підставі Закону № 4434-IX від 14 травня 2025 року.
Відтак, КП «Київтеплоенерго» в межах строку позовної давності мало право на стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, яка утворилася, починаючи з 02 квітня 2017 року.
З наданого КП «Київтеплоенерго» розрахунку вбачається, що заборгованість була сформована в межах загальної позовної давності, а відтак доводи сторони відповідача про те, що позивач звернувся до суду із пропуском строків позовної давності в цій частині позовних вимог є безпідставними.
Суд вважає, що заперечення сторони відповідача не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, та не є такими, що свідчать про відсутність підстав для стягнення із відповідачів, як споживачів послуг, несплачених сум боргу за спожиті житлово-комунальні послуги.
Крім того, слід зауважити, що на спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання, та вимога позивача про сплату штрафних санкцій за неналежне виконання відповідачами зобов`язань по сплаті є законною та такою, що заявлена в межах строків позовної давності.
Суд відмічає, що інші наведені стороною відповідача доводи в обґрунтування заперечень на позовні вимоги не спростовують наведених висновків суду. 
Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.
З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає солідарному стягненню судовий збір в сумі 3028,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» (місцезнаходження за адресою: м. Київ, пл. І. Франка, 5, код ЄДРПОУ 40538421) заборгованість у розмірі 131266 (сто тридцять одна тисяча двісті шістдесят шість) гривень 36 копійок.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» (місцезнаходження за адресою: м. Київ, пл. І. Франка, 5, код ЄДРПОУ 40538421) судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Повний текст рішення буде складено протягом п`яти днів з дня його проголошення.

Суддя Андрій АНОХІН