П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/19523/25	

Перша інстанція: суддя Хлімоненкова М.В.,
повний текст судового рішення
складено 13.04.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді -	Кравченка К.В.,	
судді -	Вербицької Н.В.,	
судді -	Джабурія О.В.,	
при секретарі -	Марченко І.А.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців України, Міністерства юстиції України, третя особа Некомерційна професійна організація «Асоціація приватних виконавців України», про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, 
В С Т А Н О В И В:
18.06.2025 ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Дисциплінарної комісії приватних виконавців України (надалі ДК ППУ), Міністерства юстиції України, третя особа Некомерційна професійна організація «Асоціація приватних виконавців України», в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців України, оформлене протоколом від 16.05.2025 №90, про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця.
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 05.06.2025 №1085/7 про застосування до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, яким введено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців України, оформлене протоколом від 16.05.2025 №90.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що 16.05.2025 рішенням Дисциплінарної комісії приватних виконавців України, оформлене протоколом №90, задоволене подання Ради приватних виконавців України від 21.03.2025 про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 та застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця. Вказане рішення було введене в дію наказом Міністерства юстиції України №1085/7 від 05.06.2025.
Позивач вказувала, що рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців України від 16.05.2025 оформлене протоколом №90, прийняте з порушенням приписів адміністративної процедури, оскільки дисциплінарне провадження було порушене за скаргою неналежного суб`єкта, адже Київський районний суд міста Одеси не є учасником виконавчого провадження який може порушувати питання щодо перевірки діяльності приватного виконавця.
Рада приватних виконавців України має право здійснити перевірку діяльності приватного виконавця за зверненням учасника виконавчого провадження або за власною ініціативою. В той же час РПВУ відкрито дисциплінарне провадження за скаргою Київського районного суду міста Одеси від 16.09.2024. Київський районний суд міста Одеси не є учасником виконавчого провадження. Проведення перевірки за ініціативою іншого суб`єкта, який не є учасником виконавчого провадження Законом №1403-VIII не передбачено.
Позивач зазначала, що оскаржувані рішення та наказ про застосування дисциплінарного стягнення прийняті з порушенням строків проведення адміністративної процедури та строків притягнення до відповідальності, оскільки РПВУ внесене подання до Дисциплінарної комісії приватних виконавців України з пропуском 30 робочих днів, визначених ч. 3 ст. 35 Закон №1403-VIII. Також під час дії воєнного стану планові і позапланові перевірки діяльності приватних виконавців не проводяться, а строки розгляду Дисциплінарною комісією подань про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та прийняття рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення зупиняються до припинення або скасування воєнного стану в Україні. Тобто розгляд подань та прийняття рішень ДК під час дії воєнного стану не проводиться. В порушення даного припису Дисциплінарною комісією не зупинений строк розгляду подання та винесено рішення про застосування дисциплінарного стягнення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року ухваленим у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись неповне з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема принципу офіційного з`ясування обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Так, в обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на надання судом першої інстанції неправильної оцінки факту порушення дисциплінарного провадження за скаргою неналежного суб`єкта; підписання скарги неуповноваженою особою; ігнорування судом першої інстанції гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні та дотримання меж розгляду скарги; не врахування факту пропуску строку притягнення до дисциплінарної відповідальності; залишення поза увагою приписів закону щодо заборони на проведення планових та позапланових перевірок; відсутність оцінки правомірності оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України в частини посадової особи, яка підписала наказ; неправильну оцінку судом першої інстанції відхилення доводів позивача членами Дисциплінарної комісії; ігнорування судом першої інстанції доводів про те, що дисциплінарними органами винесені рішення з перевищенням наданих їм законом повноважень; не надання оцінки обраному виду дисциплінарного стягнення
Також апелянт вказує на те, що розміщені на офіційній інтернет-сторінці апелянта посилання на публікації щодо голови суду та судді Київського районного суду м. Одеси, є у вільному доступі в мережі Інтернет, та були оприлюднені на сайті Фундація DEJURE, видання «Слідство.Інфо», видання Парламент UA. На думку апелянта, репост даних публікацій на сторінці в мережі Facebook є способом вираження власних поглядів, виражаючи таким чином позицію з питань, що становлять суспільний інтерес, оскільки вони стосувались законодавчих реформ, які впливали на судову систему. Апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції не довів поза розумним сумнівом факт створення, розміщення, поширення цих публікацій саме приватним виконавцем ОСОБА_1 , факт належності сайту саме приватному виконавцю ОСОБА_1 , факт розміщення публікацій на офіційному сайті саме приватним виконавцем ОСОБА_1 , факт спростування у визначений законом спосіб цих публікацій.
У відзиві на апеляційну скаргу, Міністерство юстиції України, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та дослідження судом першої інстанції усіх належних та допустимих доказів, встановлення в повному обсязі усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.
Третя особа - Некомерційна професійна організація «Асоціація приватних виконавців України», у відзиві на апеляційну скаргу посилаючись на доводи, що узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала діяльність приватного виконавця на території виконавчого округу Одеської області.
16.09.2024 Київський районний суд м. Одеси, в межах реалізації рішення зборів суддів Київського районного суду м. Одеси від 03.09.2024, звернувся до Міністерства юстиції України та Асоціації приватних виконавців України з проханням з проханням надати оцінку діям та поведінці приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 Н.С., притягнути приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувати до неї дисциплінарне стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця.
Рішенням Ради приватних виконавців України №74 від 27.09.2024 вирішено відкрити дисциплінарне провадження на дії приватного виконавця ОСОБА_1. по скарзі Київського районного суду міста Одеси від 16.09.2024 та направити запит до Комітету з етики АПВУ на надання висновків щодо наявності або відсутності ознак порушення Кодексу професійної етики в діях приватного виконавця.
30.09.2024 на офіційну електронну адресу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1. Асоціацією приватних виконавців України був надісланий лист за вих №376/01-14, в якому позивач була повідомлена про те, що на розгляд до Ради приватних виконавців України надійшла скарга Київського районного суду міста Одеси від 16.09.2024 (ВП НОМЕР_1; ВП НОМЕР_2) щодо дій приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1. та рішенням Ради приватних виконавців України №74 від 27.09.2024 розпочато перевірку діяльності приватного виконавця ОСОБА_1. на предмет дотримання норм Кодексу професійної етики приватних виконавців під час виконання ним виконавчих проваджень НОМЕР_1; НОМЕР_2.
З огляду на це, а також з метою всебічного, повного та неупередженого розгляду зазначеного звернення, керуючись ч. 2 ст. 35 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», позивачу було запропоновано протягом 15 календарних днів з дня отримання даного запиту надати свої пояснення по суті викладених у скарзі Київського районного суду міста Одеси від 16.09.2024 обставин та копії відповідних документів на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_3.
У якості додатка до вказаного листа була додана скарга Київського районного суду міста Одеси від 16.09.2024 з додатками на 110 арк.
18.10.2024 приватний виконавець ОСОБА_1 надала до Ради приватних виконавців України письмові пояснення із запереченнями щодо вчинення нею дисциплінарного проступку
24.10.2024 Київський районний суд м. Одеси, в межах реалізації рішення зборів суддів Київського районного суду м. Одеси від 03.09.2024, додатково, до заяви від 16.09.20245, повідомив Міністерство юстиції України та Асоціацію приватних виконавців України про факти, що мали місце після направлення 16.096.2024 звернення зборів суддів для їх врахування під час перевірки та надання висновків щодо наявності або відсутності ознак порушення Кодексу професійної етики в діях приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 .
Комітетом з етики АПВУ 18.11.2024 був прийнятий висновок №290 щодо дотримання правил професійної етики приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1., згідно з яким Комітет з етики АПВУ дійшов висновку про наявність у діях приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 ознак порушення норм статей 3, 4, 18, 24, 25 Кодексу професійної етики приватних виконавців України.
За нормативним обгартуванням прийнятого Комітетом з етики АПВУ рішення:
- порушенням статті 3 Кодексу професійної етики приватних виконавців України, є систематичне подання повторних , безпідставних клопотань та скарг на дії суддів, що не містили нових обставин чи доказів, що суперечило статтям 2 та 44 ЦПК України;
- порушенням статті 4 Кодексу професійної етики приватних виконавців України, є порушення етичних норм, що завдало шкоди авторитету професії приватного виконавця, призвело до дискредитації її в очах суспільства, та є недотриманням відповідальності, яка є основною вимогою до приватних виконавців;
- порушенням статті 5 Кодексу професійної етики приватних виконавців України, є неодноразові звернення до голови суду з вимогою втрутитися у розгляд справ, подання скарг на суддів, що мали на меті тиск на судову незалежність та дискредитацію суддівського корпусу, що у цілому свідчить про втручання у діяльність судових органів та порушення принципу незалежності приватного виконавця, який є фундаментальною умовою виконання приватним виконавцем його обов`язків, та порушення якого ставить під сумнів законність дій виконавця; 
- порушенням статті 18 Кодексу професійної етики приватних виконавців України, є подання необґрунтованих заяв про привід боржника, обмеження його права виїзду, а також примусове проникнення до житла, хоча це не було виправдано обставинами, не підтверджено фактичними потребами виконавчого провадження, що не відповідає вимогам до приватних виконавців щодо справедливого та збалансованого виконання своїх обов`язків;
- порушенням статті 24 та статті 25 Кодексу професійної етики приватних виконавців України, є розміщення на своєму офіційному вебсайті в мережі Інтернет публікацій щодо службових осіб Міністерства юстиції України, суддів Київського районного суду м. Одеси, які не є достовірними, виваженими, завдають шкоду авторитету професії приватних виконавців України, які можуть розцінюватись як офіційна професійна позиція спільноти.
Рішенням №76 від 21.11.2024 Рада приватних виконавців України:
- за пунктом 6 порядку денного вирішено відмовити у задоволенні звернення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1. від 21.11.2024 про відкладення розгляду питання щодо скарги Київського районного суду міста Одеси від 16.09.2024 на дії приватного виконавця ОСОБА_1., та продовжити перевірку діяльності приватного виконавця ОСОБА_1.
- за п.п. ІV. Пункту 7 порядку денного вирішено, враховуючи висновок Комітету з етики АПВУ щодо наявності або відсутності ознак дисциплінарного проступку (порушення кодексу професійної етики) у діях приватного виконавця ОСОБА_1. щодо фактів зазначених у скарзі Київського районного суду міста Одеси від 16.09.2024, направити подання до Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця ОСОБА_1 .
Рішенням №78 від 13.02.2025 Рада приватних виконавців України доручила Дисциплінарному уповноваженому надати висновок про наявність або відсутність складу дисциплінарного проступку у діях приватного виконавця ОСОБА_1 щодо фактів, зазначених у зверненні Київського районного суду м. Одеси 
17.02.2025 до Дисциплінарного уповноваженого надійшла заява приватного виконавця ОСОБА_1 про надання висновку щодо наявності або відсутності у її діях складу дисциплінарного проступку.
27.02.2025 Дисциплінарним уповноваженим був складений Висновок про наявність в діях приватного виконавця Одеської області ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку (надалі Висновок Дисциплінарного уповноваженого).
Так, у резолютивній частині Висновку Дисциплінарного уповноваженого вказано, що за результатами досліджених фактів Дисциплінарний уповноважений дійшов висновку, що у діях приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 наявний склад дисциплінарного проступку, передбачений статтями 3, 4, та 25 Кодексу професійної етики приватних виконавців України, в редакції затвердженого рішенням З`їзду приватних виконавців №7 від 26.10.2021.
Дисциплінарний уповноважений рекомендує притягнути приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
За змістом Висновку Дисциплінарного уповноваженого (розділ 4), при розгляді матеріалів дисциплінарного провадження було встановлено зловживання приватним виконавцем процесуальними правами, поза процесуальні звернення до суду з метою вчинення тиску на суд та з наміром ухвалення потрібних приватному виконавцю рішень, а також поширення публікацій з порушенням принципів професійної етики, зокрема, чесності, стриманості, коректності та терпимості, що може підривати незалежність судової влади та авторитет правосуддя в цілому, що свідчить про умисне порушення приватним виконавцем етичних норм професійної поведінки. Також вказано, що порушення приватним виконавцем приписів статей 3, 4, та 25 Кодексу професійної етики приватних виконавців України, є грубим порушенням положень професійної етики. Зазначено і про відсутність матеріальних збитків.
Щодо негативних наслідків від дій приватного виконавця, то Висновок Дисциплінарного уповноваженого містить посилання на те, що в результаті вчинення приватним виконавцем дисциплінарного проступку можуть мати місце негативні наслідки для сторін по справі, інших осіб або держави.
Зазначено у Висновку Дисциплінарного уповноваженого, що матеріали дисциплінарної справи не містять відомостей щодо фактів застосовування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.
Щодо зауважень приватного виконавця, викладених у заяві від 17.02.2025, зокрема щодо допущень процесуальних порушень Радою приватних виконавців України у дисциплінарному провадження, а саме щодо внесення подання про притягнення до відповідальності приватного виконавця за скаргою іншого суб`єкта , а не учасника виконавчого провадження. Щодо строків застосування дисциплінарного стягнення, а також щодо дій та рішень Комітету з етики, Дисциплінарний уповноважений вказав, що до його повноважень не віднесена перевірка законності дій та рішень Ради приватних виконавців та Комітету з етики, а тому наведені факти ним не можуть бути перевірені.
21.03.2025 за вих. №745/01-14 Асоціацією приватних виконавців України (за підписом голови РПВУ) до Дисциплінарної комісії приватних виконавців було внесене подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 (посвідчення №0525 від 01.07.2020), у якому зазначено, що приватний виконавець ОСОБА_1 ОСОБА_1. свідомо допускає порушення норм Кодексу професійної етики приватних виконавців України, яке є підставою для застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення. Провина приватного виконавця є доведеною, наявні всі ознаки складу дисциплінарного проступку у діях приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1., які полягали в умисному зловживанні процесуальними правами, поза процесуальних звернень до суду з метою вчинення тиску на суд та з наміром ухвалення потрібних приватному виконавцю рішень, а також поширенні публікацій з порушенням принципів професійної етики, зокрема, чесності, стриманості, коректності та терпимості, що може не лише підривати незалежність судової влади та авторитет правосуддя, а й має наслідком порушення прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження, підриває авторитет і довіру до професії приватного виконавця.
Рішенням Дисциплінарної комісії приватних виконавців, оформленим Протоколом №90 від 16.05.2025, питанням 4 порядку денного «Про розгляд подання Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1. до дисциплінарної відповідальності.»:
- відмовлено задоволенні заяви приватного виконавця ОСОБА_1. від 12.05.2025 про відвід члена Комісії Чорної В.В. ;
- відмовлено у задоволенні заяви приватного виконавця ОСОБА_1. від 13.05.2025 про відвід члена Комісії Верби О.Б.;
- відмовлено у задоволенні заяви приватного виконавця ОСОБА_1. від 14.05.2025 в частині задоволення вимоги про відвід Голови Комісії Гайченка А.В.;
- відмовлено у задоволенні заяви приватного виконавця ОСОБА_1. від 14.05.2025 в частині задоволення вимоги про відвід члена Комісії Ковальського М.Р.;
- відмовлено у задоволенні заяви приватного виконавця ОСОБА_1. від 14.05.2025 в частині задоволення вимоги про відвід члена Комісії Ковальчук Л.І. ;
- відмовлено у задоволенні заяви приватного виконавця ОСОБА_1. від 14.05.2025 в частині задоволення вимоги про відвід члена Комісії Макаревич Я.А.;
- відмовлено у задоволенні клопотання приватного виконавця ОСОБА_1. від 12.05.2025 щодо ознайомлення членів ДК до засідання 16.05.2025 і з постановою від 07.10.2024 ВП НОМЕР_2 щодо її зачитування у голос на засіданні членам ДК;
- відмовлено у задоволенні клопотання приватного виконавця ОСОБА_1. від 15.05.2025 в частині зачитування та в частині розгляду та задоволення заяви приватного виконавця про відводи членам Дисциплінарної комісії та в частині зачитування у якості промови приватного виконавця тексту статті приватного виконавця ОСОБА_1. «Професійне виконання повноважень суд визнав зловживанням процесуальними правами», опубліковану 13.05.2025 у виданні «Юридична газета» за посиланням - https://yur-gazeta.com/dumkaeksperta/profesiyne-vikonannya-povnovazhen-sud-viznavzlovzhivannyamprocesualnimi-pravami.htm;
- відмовлено у задоволенні заяви приватного виконавця ОСОБА_1. від 15.05.2025 в частині відкладення розгляду подання про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
Також, рішенням Дисциплінарної комісії приватних виконавців, оформленим Протоколом №90 від 16.05.2025, питанням 4 порядку денного «Про розгляд подання Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» було задоволене подання Ради приватних виконавців України від 21.03.2025 №745/01-14 про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувати до неї дисциплінарне стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця.
За змістом рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, оформленого Протоколом №90 від 16.05.2025, під час з`ясування обставин допущення приватним виконавцем ОСОБА_1 Кодексу професійної етики приватних виконавців України, викладених у поданні Ради приватних виконавців України, було встановлене таке.
«Відповідно до подання Ради приватних виконавців України від 21.03.2025 №745/01-14, внесеного на підставі рішення Ради приватних виконавців України від 21.11.2024 №76, на розгляд Ради приватних виконавців України надійшла скарга Київського районного суду м. Одеси від 16.09.2024 щодо дій приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 (далі - приватний виконавець) у виконавчих провадженнях НОМЕР_3, НОМЕР_4, а також системного та триваючого зловживання процесуальними правами приватного виконавця.
У скарзі зазначалось, що протягом серпня-вересня 2024 року приватний виконавець зверталась до Київського районного суду м. Одеси із численними поданнями при виконанні рішення Київського районного суду м. Одеси по справі №947/22065/23 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості за кредитним договором та рішення Київського районного суду м. Одеси №947/33682/23 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» кредитної заборгованості у розмірі 54 273,38 грн.
В ухвалах Київського районного суду м. Одеси, що були постановлені за результатами розгляду подань приватного виконавця, неодноразово були встановлені факти зловживання процесуальними правами приватним виконавцем ОСОБА_1. 
Так, трьома ухвалами суду від 21.08.2024 по справі №947/22065/23 подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4 , а також два подання про надання дозволів на примусове проникнення до домоволодінь за адресою: АДРЕСА_1 та до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 - залишені без задоволення.
В усіх трьох ухвалах судом встановлені факти істотного зловживання приватним виконавцем своїми процесуальними правами.
Судом було встановлено, що приватний виконавець вже неодноразово зверталась до Київського районного суду м. Одеси з поданнями про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4 , які ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А. від 07.08.2024, ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Огренич І.В. від 15.08.2024 та ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В. від 15.08.2024 були залишені без задоволення.
Суд звернув увагу, що приватний виконавець також неодноразово зверталась до Київського районного суду м. Одеси з поданнями про проникнення до житла боржника, які ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Огренич І.В. від 15.08.2024 та ухвалами судді Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В. від 15.08.2024 та від 20.08.2024 були залишені без задоволення.
При цьому, приватний виконавець маючи право на оскарження вказаних ухвал, їх не оскаржує, а знову, не змінюючи тексту подання та його обґрунтування, а також змісту доданих доказів, звертається до Київського районного суду м. Одеси з тотожними поданнями та доказами, що було розцінено судом як зловживання процесуальними правами.
Факт зловживання процесуальними правами приватним виконавцем встановлено і в ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 27.08.2024 під час розгляду іншої справи №947/33682/23 за поданням приватного виконавця про оголошення розшуку боржника ОСОБА_5 .
Крім цього, суд звернув увагу на те, що, незважаючи на усі встановлені судом факти, приватний виконавець вже неодноразово зверталась до Київського районного суду м. Одеси з поданнями про застосування заходів процесуального примусу відносно ОСОБА_5 , зокрема тричі з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, двічі - про проникнення до житла боржника, а також про привід ОСОБА_5 .
Так, 31.07.2024 приватний виконавець ОСОБА_1. звернулась до Київського районного суду м. Одеси з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5 , за результатом розгляду якого 08.08.2024 судом відмовлено у його задоволенні.
Не скориставшись правом на апеляційне оскарження постановленої судом ухвали від 08.08.2024, приватний виконавець 09.08.2024 знов звертається до Київського районного суду м. Одеси з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5 . Ухвалою суду від 15.08.2024 у задоволенні вказаного подання відмовлено.
12.08.2024 приватний виконавець зверталась до Київського районного суду м. Одеси з двома поданнями, а саме: про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_5 та про привід боржника ОСОБА_5 до приватного виконавця. Ухвалами від 13.08.2024 та 20.08.2024 заявнику у задоволенні вказаних подань відмовлено.
16.08.2024 приватний виконавець повторно зверталась до Київського районного суду м. Одеси з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_5 . Ухвалою цього ж суду від 20.08.2024 відмовлено у задоволенні подання. Також 16.08.2024 приватний виконавець ОСОБА_1. звернулась до Київського районного суду м. Одеси з поданням про оголошення розшуку ОСОБА_5 , що розглядалося судом і у задоволенні якого було відмовлено
19.08.2024 ухвалою Київського районного суду м. Одеси прийнято до провадження подання приватного виконавця ОСОБА_1. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5 , з яким заявник звертається до суду втрете за місяць. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.08.2024 відмовлено у задоволенні вказаного подання.
Важливим у вказаній ситуації, є факт того, що приватний виконавець ОСОБА_1. жодного разу не виявила бажання брати участь у розгляді поданих нею до суду подань, просила розглядати справи без її участі.
Також, при розгляді подання, судом встановлено, що в порядку примусового виконання рішення суду, після відкриття виконавчого провадження з рахунку боржника ОСОБА_5 за виконавчим провадженням НОМЕР_1 стягнуто 18 078,51 грн, окрім цього, боржник на арештований рахунок у ПАТ «Банк ВОСТОК» №818301-2024/0827 внесла 22.08.2024 грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 10 000 грн, а також 26.08.2024 здійснила платіж на ім?я ОСОБА_1 у сумі 15 700 грн, про що свідчить долучена до матеріалів справи засвідчена належним чином копія квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №79 від 26.08.2024. Про вказані перекази грошових коштів ОСОБА_5 26.08.2024 повідомила приватного виконавця ОСОБА_1. електронною поштою.
Також про виконання рішення суду свідчать долучені до матеріалів справи копії листів, звітів та платіжних інструкцій ТОВ «Сільпо-Фуд», відповідно до яких з боржника ОСОБА_5 з червня 2024 року щомісяця здійснюються відрахування із заробітної плати за постановою від 17.06.2024 ВП НОМЕР_1, виданою за виконавчим листом №947/33682/23 від 22.05.2024.
Суд звернув увагу на те, що ТОВ «Сільпо-Фуд» листами від 01.07.2024 та від 01.08.2024 поінформовано приватного виконавця ОСОБА_1. про здійснені перерахування коштів з погашення заборгованості за рішенням суду, а також направлені Звіти про здійснення відрахування та виплати по працівнику ОСОБА_5 за періоди з 01.06.2024 по 30.06.2024 та з 01.07.2024 по 31.07.2024. Указані суми згідно з платіжними інструкціями від 05.07.2024 №9394524 та від 05.08.2024 №9472073 зараховані на рахунок отримувача «ПВ ОСОБА_1 », відкритому у філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк».
Однак, у поданні про оголошення розшуку боржника, намагаючись ввести суд в оману, приватний виконавець ОСОБА_1. про ці факти не зазначила, копії вказаних листів до матеріалів подання не долучила.
Факт явки боржника ОСОБА_5 у судове засідання під час розгляду відносно неї подання про оголошення розшуку свідчить про відсутність наміру ОСОБА_5 ухилятися від виконання рішення суду, не виконувати вимог приватного виконавця, а навпаки - свідчить про сумлінне виконання покладених на боржника ОСОБА_5 обов?язків, за умови належного її повідомлення.
Таким чином, з огляду на встановлені під час судового розгляду обставини, суд вважав твердження приватного виконавця про те, що боржник ОСОБА_5 ухиляється від виконання рішення суду, а також від явки до приватного виконавця, безпідставними, оскільки надані суду докази спростовують факт ухилення ОСОБА_5 від виконання покладених на неї зобов`язань.
Зокрема, повідомлена належним чином боржник ОСОБА_5 у судове засідання з`явилась, надала суду пояснення та докази про дійсність наміру вжити заходів щодо якнайшвидшого погашення заборгованості за кредитним договором та виконання рішення суду.
Документи, надіслані приватним виконавцем на адресу боржника фактично вручені ОСОБА_5 не були.
Також суд звернув увагу на те, що, незважаючи на усі встановлені судом факти, приватний виконавець вже неодноразово зверталась до Київського районного суду м. Одеси з поданнями про застосування заходів процесуального примусу відносно ОСОБА_5 , зокрема тричі з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, двічі - про проникнення до житла боржника, а також про привід ОСОБА_5 .
Так, 31.07.2024 приватний виконавець виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1. звернулась до Київського районного суду м. Одеси з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5 , за результатом розгляду якого 08.08.2024 судом відмовлено у його задоволенні.
Таким чином, з огляду на все викладене вище, приватний виконавець, достовірно знаючи про те, що боржником ОСОБА_5 вчиняються дії щодо належного виконання судового рішення, маючи право на оскарження вказаних ухвал, їх не оскаржує, а знову, жодним чином суттєво не змінюючи тексту подань та їх обґрунтування, а також змісту доданих доказів, звертається до Київського районного суду м. Одеси з тотожними поданнями та доказами, що було судом розцінено як зловживання процесуальними правами.
Більше того, будучи добре обізнаною про виконання боржником ОСОБА_5 судового рішення, приватний виконавець не тільки цілеспрямовано уникає спілкування із боржником, та, намагаючись ввести суд в оману, звертається з численними поданнями про оголошення розшуку боржника, про примусове проникнення до житла боржника та про привід боржника ОСОБА_5 , при тому, що боржник жодним чином не переховується та самостійно намагається зв?язатися із приватним виконавцем.
Також, суд звертає увагу, що тільки в межах розгляду подань приватного виконавця по двох вищезазначених цивільних справах протягом серпня-вересня 2024 року приватний виконавець ОСОБА_1 подала 9 (дев?ять) скарг на ім?я голови суду, та 5 (п?ять) скарг до Вищої ради правосуддя - скаргу на суддю Бескровного Я.В. (ухвалою Третьої дисциплінарної палати ВРП від 21.08.2024 №2529/3дп/15-24 дисциплінарну скаргу приватного виконавця ОСОБА_1 від 5 серпня 2024 року №M-633/41/7-24 щодо судді Київського районного суду міста Одеси Бескровного Яна Володимировича залишено без розгляду та повернуто скаржнику), на суддю Огренич I.В. (22.08.2024 скаргу розподілено на члена ВРП Лук?янова Д.В. ), на суддю Куриленко О.М. (09.08.2024 скаргу розподілено на члена ВРП Лук?янова Д.В. ), на суддю Петренка В.С. (розподілено на члена ВРП Кандзюбу О.В. ) та на суддю Калініченко Л.В. (04.09.2024 скаргу розподілено на члена ВРП Бурлакова С.Ю.).
Суд вважає, що така триваюча протиправна поведінка приватного виконавця вже спричинила та продовжує спричиняти тяжкі наслідки, адже судді вимушені негайно розглядати безліч однакових подань та витрачати велику кількість часу, якого і так не вистачає, на пояснення на нескінченні необґрунтовані скарги приватного виконавця.
Колектив суду розцінює таку поведінку та дії приватного виконавця як «процесуальний тероризм», оскільки майже кожного дня судді отримують однакові подання, які вже були предметом судового розгляду, забезпечують їх своєчасний судовий розгляд, а в подальшому ще й вимушені надавати пояснення з цього приводу.
В Ухвалі Третьої дисциплінарної палати ВРП від 21.08.2024 №є 2529/3 дп/15- 24 встановлено, що 5 серпня 2024 року за вхідним №M-633/41/7-24 до Вищої ради правосуддя надійшла дисциплінарна скарга приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1. на дії судді Київського районного суду міста Одеси Бескровного Я.В. під час розгляду справи №947/22065/23. За результатами попередньої перевірки скарги доповідачем - членом Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Сасевичем О.М. складено висновок про залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги, оскільки дисциплінарна скарга ґрунтується лише на доводах, що можуть бути перевірені виключно судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом (пункт 6 частини першої статті 44 Закону України «Про Вищу раду правосуддя»).
Третя Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя за результатами вивчення дисциплінарних скарг, висновків члена Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Сасевича О.М. та матеріалів попередньої перевірки дійшла висновку про залишення без розгляду та повернення скаржникам дисциплінарних скарг щодо зазначених у скаргах суддів.
Таким чином, Вища рада правосуддя підтвердила безпідставність скарги, оскільки доводи приватного виконавця можуть бути перевірені виключно судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом.
Незважаючи на вже висловлену позицію ВРП приватний виконавець виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1. продовжує подавати завідомо безпідставні скарги, в яких навіть звинувачує суддів у «фальшуванні судових справ», при тому, що сама скаржниця погоджується із постановленими судом ухвалами, навіть не оскаржуючи їх в апеляційному порядку.
Зважаючи на зазначене, збори суддів Київського районного суду м. Одеси звернулися до Міністерства юстиції України та Асоціації приватних виконавців України з проханням надати оцінку діям та поведінці приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1., притягнути приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувати до неї дисциплінарне стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця.
Рішенням Ради приватних виконавців України №74 від 27.09.2024 розпочато перевірку діяльності приватного виконавця ОСОБА_1. на предмет дотримання норм Кодексу професійної етики приватних виконавців України.
З огляду на це, а також з метою всебічного, повного та неупередженого розгляду скарги Київського районного суду міста Одеси від 16.09.2024, керуючись ч. 2 ст. 35 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», 30.09.2024 року Рада приватних виконавців України звернулась до приватного виконавця ОСОБА_1. із запитом №376/01-14 щодо надання протягом 15 календарних днів з дня його отримання пояснень по суті викладених у скарзі Київського районного суду міста Одеси від 16.09.2024 обставин та копій відповідних документів.
Приватним виконавцем ОСОБА_1. було надано письмові пояснення, у яких зазначено, що 3 жовтня 2024 року приватний виконавець отримала від Ради приватних виконавців України повідомлення про перевірку її діяльності. Підставою для цього стала скарга, подана Київським районним судом міста Одеси 16 вересня 2024 року, в якій виконавицю звинувачено у порушенні Кодексу професійної етики. Однак ОСОБА_1 зазначає, що суд не є учасником виконавчого провадження, і згідно з чинним законодавством не має права подавати подібну скаргу до Ради виконавців, адже відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону №1403-VIII Рада може ініціювати перевірку тільки за власною ініціативою або за зверненням безпосереднього учасника провадження. Це, на думку ОСОБА_1 , свідчить про неправомірність дій Ради приватних виконавців України, яка, прийнявши скаргу до розгляду, вийшла за межі своїх повноважень.
Конфлікт із Київським районним судом, як зазначає виконавець, виник ще 4 червня 2024 року. Тоді ОСОБА_1 подала до суду через систему «Електронний суд» подання щодо тимчасового обмеження права виїзду для боржника ОСОБА_4 . Однак заяву не було зареєстровано вчасно, і ОСОБА_1 довелося неодноразово звертатися з відповідними скаргами до різних органів, щоб змусити суд виконати свої обов`язки. У результаті ця ситуація, на думку виконавця, не лише показала недбалість окремих посадовців суду, а й стала основою для подальшого тиску на неї як виконавця.
У своїх поясненнях ОСОБА_1 вказує на зв`язок між заступником голови Київського районного суду ОСОБА_11 , який підписав скаргу, та головою Асоціації приватних виконавців України ОСОБА_6. На її думку, ОСОБА_12 не лише підтримувала конфліктний тон суду, а й брала активну участь у підготовці скарги, зокрема під час особистого спілкування з ОСОБА_13 на конференції, що відбулася в Одесі 13 вересня 2024 року. ОСОБА_1 вважає, що мотивом ОСОБА_12 , ймовірно, є особисте бажання зашкодити її репутації та обмежити діяльність, що, в свою чергу, підкріплюється попередніми скаргами та критикою виконавця щодо дій Асоціації.
ОСОБА_1 зазначає, що ці дії порушують принцип її професійної незалежності, встановлений у ст. 5 Кодексу професійної етики приватних виконавців, який вимагає уникати дій та обставин, що можуть поставити під сумнів її неупередженість і самостійність. Оскільки судова система не має права впливати на незалежного виконавця, вона розцінює спробу дисциплінарного тиску як протиправне втручання в її діяльність, що спрямоване на створення штучних перешкод та дискредитацію професійної репутації.
Крім того, ОСОБА_1 наводить у своїх поясненнях факти, які вона вважає ознаками кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами суду. До таких дій належать, зокрема, навмисне затягування внесення даних до автоматизованої системи суду, що є підставою для перевірки на предмет службового підроблення, вплив на виконавця з метою обмежити її професійну діяльність і виконання рішень суду. Це, на її думку, є свідомим перешкоджанням процесу виконання судових рішень, який вона зобов`язана здійснювати відповідно до чинного законодавства.
На захист своїх професійних прав і задля забезпечення справедливості ОСОБА_1 подала кілька скарг, зокрема до Вищої ради правосуддя, Касаційного цивільного суду, а також до Державного бюро розслідувань, де вимагає розгляду дій посадовців Київського районного суду на предмет можливих зловживань службовим становищем. У цих зверненнях вона обґрунтовує свою позицію, вказуючи на неправомірність обвинувачень, а також на необхідність захисту права виконавця на самостійне виконання обов`язків без втручання з боку органів судової влади.
ОСОБА_1 також зазначає, що обсяг її роботи як виконавця є значним, а її звернення надсилаються не лише до Київського районного суду, але й до багатьох інших судів, зокрема у Донецькій, Запорізькій, Дніпропетровській та Одеській областях. У своїх поясненнях вона наголошує на тому, що суди з меншим штатом не скаржаться на перевантаженість її поданнями, тоді як Київський районний суд Одеси виступає з претензіями, що є, на її думку, непрямим підтвердженням упередженого ставлення.
Зважаючи на конфліктну ситуацію, яка виникла, ОСОБА_1 заявляє про готовність обмежити свої звернення до Київського районного суду Одеси та уникати подання нових скарг на його суддів, аби врегулювати ситуацію мирним шляхом. Вона також погоджується понести відповідальність, якщо в її діях буде знайдено порушення, однак наполягає на врахуванні того, що її діяльність спрямована виключно на забезпечення виконання судових рішень, яке є обов`язковою частиною правосуддя в Україні.
Рішенням №74 Ради приватних виконавців від 27.09.2024 відкрито дисциплінарне провадження за скаргою Київського районного суду міста Одеси від 16.09.2024 на дії приватного виконавця ОСОБА_1. та направлено запит до Комітету з етики АПВУ на надання висновків щодо наявності або відсутності ознак порушення Кодексу професійної етики в діях приватного виконавця.
Комітет з етики, зазначає, що предметом дослідження за скаргою Київського районного суду м. Одеси від 16.09.2024 є встановлення наявності або відсутності в діях приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 фактів порушення Кодексу професійної етики приватних виконавців України. Комітет з етики, як орган АПВУ, діє виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений Кодексом професійної етики приватних виконавців України.
Комітет, дослідивши зміст скарги Київського районного суду м. Одеси та документів, доданих до неї, дійшов висновку, що поведінка приватного виконавця порушує низку вимог, встановлених законодавством, зокрема норми процесуального права та положення Кодексу етики приватних виконавців, та демонструє системне і цілеспрямоване зловживання процесуальними правами.
Згідно з інформацією зазначеній у скарзі, приватний виконавець ОСОБА_1. неодноразово зверталася до суду з однаковими клопотаннями та поданнями, незважаючи на відсутність нових обставин або доказів, які б обґрунтовували їх повторне подання. Суд розцінив такі дії як зловживання процесуальними правами, що прямо суперечить ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Відповідно до цієї статті, учасники судового процесу зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, а зловживання такими правами заборонено. До дій, що можуть бути визнані зловживанням, належать подання повторних клопотань без нових обставин, навмисне затягування процесу або створення перешкод для судового розгляду справи.
Зловживання правами з боку приватного виконавця ОСОБА_1. виражалось у поданні аналогічних заяв та клопотань щодо боржників, які вже виконували свої зобов`язання перед кредиторами або виявляли ініціативу для врегулювання боргових питань. Більше того, відповідно до звернення суду, приватний виконавець повторно подає заяви про обмеження права виїзду боржників та про примусове проникнення до житла, що не тільки порушує норми процесуального права, але й призводить до суттєвого збільшення навантаження на суддів та затягування судових процесів.
Тобто, дії приватного виконавця ОСОБА_1. суперечать етичним засадам, закріпленим у Кодексі етики приватних виконавців України. Відповідно до ст. 3 Кодексу етики, приватний виконавець повинен діяти чесно, сумлінно та професійно, підтримуючи високий рівень репутації своєї професії. Систематичне і безпідставне подання численних однакових заяв і скарг, як свідчать матеріали справи, сприяє підриву довіри громадськості до діяльності приватних виконавців, що є порушенням цих етичних норм.
Також, частина подань та скарг, поданих приватним виконавцем ОСОБА_1., не оскаржуються нею в апеляційному порядку після ухвалення судом рішення про відмову у їх задоволенні. Замість цього, виконавець повторно подає аналогічні заяви без належного обґрунтування та додаткових доказів. Це порушує принцип остаточності судових рішень та суперечить меті правосуддя, оскільки судове рішення має обов`язковий характер та підлягає виконанню. Відповідно до статті 2 ЦПК України, метою цивільного судочинства є справедливий, неупереджений і своєчасний розгляд і вирішення справи. Проте, дії ОСОБА_1 , які створюють перешкоди для досягнення цієї мети, йдуть врозріз із зазначеним принципом.
Крім того, у зверненні суддів наголошується, що приватний виконавець подає необґрунтовані скарги на дії суддів до Вищої ради правосуддя та Голови суду, що слід розцінювати як спробу вплинути на рішення суддів та створити тиск на судову систему в цілому. Подання численних скарг і вимога від Голови суду втрутитися у діяльність суддів є втручанням у здійснення правосуддя та спробою дискредитувати судову владу.
Відповідно до частини першої статті 3 Кодексу професійної етики приватних виконавців України у професійній діяльності приватний виконавець зобов`язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного виконання вимог виконавчого документа, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності. 
Відповідно до статті 4 Кодексу професійної етики приватних виконавців України - етика поведінки у реалізації професійної діяльності приватних виконавців має ґрунтуватися на правових цінностях громадянського суспільства. Поведінка приватного виконавця повинна сприяти підвищенню авторитету та суспільної довіри й поваги до професії. Приватний виконавець не може допускати дій, висловлювань і вчинків, які можуть зашкодити його репутації та авторитету професії.
Поведінка та дії приватного виконавця у виконавчих провадженнях НОМЕР_1 та НОМЕР_2 всупереч частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», частини першої статті 3, статті 4, частини першої статті 6 Кодексу професійної етики приватних виконавців України, які виразились у зверненні упродовж серпня-вересня 2024 року до Київського районного суду м. Одеси з численними тотожними безпідставними поданнями про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України, про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, про розшук боржника без зміни їх змісту та обґрунтування, за результатами розгляду яких судом виносились ухвали про відмову у їх задоволенні, без використання права виконавця на їх оскарження у встановленому процесуальним законом порядку, не сприяє утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності та зашкоджує репутації та авторитету професії приватного виконавця.
Зокрема, доводи приватного виконавця, що нею за період з 24.02.2022 по 15.10.2024 подано 5548 відповідних заяв (подань) через систему Електронний суд, з яких згідно з інформацією на її офіційному веб-сайті в мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_18 задоволено лише 269 подань щодо обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, про розшук та привід боржника, що складає всього 4,8% від поданих вказаних заяв (подань), не може розцінюватись як неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі вчинення виконавчих дій у відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».
Крім того, частиною п`ятою статті 24 Кодексу професійної етики приватних виконавців України встановлено, що офіційні виступи приватного виконавця у засобах масової інформації мають бути достовірними та виваженими, адже можуть розцінюватись як офіційна професійна позиція спільноти. Дискусії повинні вестися у коректній формі, не підриваючи авторитету професії приватного виконавця.
Приватний виконавець всупереч статті 4, частини першої статті 6, частини п`ятої статті 24, статті 25 Кодексу професійної етики приватних виконавців України, розміщуючи на своєму офіційному вебсайті в мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_18 публікації щодо службових осіб Міністерства юстиції України, суддів Київського районного суду м. Одеси тощо, які не є достовірними та виваженими, завдають шкоди авторитету професії приватних виконавців України, оскільки можуть розцінюватись як офіційна професійна позиція спільноти.
З огляду на наведені факти, Комітет з етики вважає дії приватного виконавця ОСОБА_1 такими, що свідчать про системне та свідоме порушення норм етики, що підриває репутацію професії приватного виконавця.
Порушення, виявлені в діяльності ОСОБА_1, суперечать принципам законності, добросовісності та неупередженості, закріпленим у Кодексі професійної етики приватних виконавців України, і знижують рівень суспільної довіри до професії приватного виконавця.
Стаття 3 Кодексу професійної етики зобов`язує приватного виконавця діяти відповідно до законодавства України та підтримувати принципи верховенства права та законності. Згідно з положеннями цієї статті, приватний виконавець має використовувати свої знання та майстерність виключно для належного виконання рішень суду, не допускаючи зловживання процесуальними правами чи затягування виконання судових рішень.
Замість того, щоб виконувати свої обов`язки згідно із законодавством, ОСОБА_1. систематично подавала повторні, безпідставні клопотання та скарги на дії суддів, що не містили нових обставин чи доказів. Такі дії приватного виконавця прямо суперечать вимогам процесуального права, зокрема статтям 2 та 44 Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно зі статтею 4 Кодексу професійної етики, приватний виконавець зобов`язаний підтримувати суспільну довіру до професії, не допускати дій, що можуть зашкодити його репутації, а також авторитету професії в цілому. Дії ОСОБА_1 , які включали подання численних безпідставних скарг на суддів та вимоги щодо вжиття примусових заходів без достатнього обґрунтування, публікація (поширення) недостовірної інформації, що завдає шкоди діловій репутації посадових осіб Міністерства юстиції України та інших осіб, свідчать про зневагу до етичних стандартів та недотримання вимог до поведінки приватних виконавців.
Комітет вважає, що приватний виконавець не лише порушила зазначені етичні норми, а й завдала шкоди авторитету своєї професії, дискредитуючи її в очах суспільства, та показала недотримання відповідальності, яка є основною вимогою до приватних виконавців.
Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 3, 4, 5, 18 та 26 Кодексу професійної етики приватних виконавців України, Комітет з етики АПВУ дійшов висновку про наявність у діях приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 ознак порушення норм статей 3, 4, 18, 24, 25 Кодексу професійної етики приватних виконавців України.»
Також, у рішенні Дисциплінарної комісії приватних виконавців, оформленого Протоколом №90 від 16.05.2025 вказано, що «Дисциплінарним уповноваженим на виконання доручення Ради приватних виконавців України надано висновок щодо наявності або відсутності у діях приватного виконавця складу дисциплінарного проступку.
Так, оцінюючи процесуальні дії приватного виконавця при зверненні до суду з поданнями щодо вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення у справі №947/22065/24 та у справі №947/33682/23, Дисциплінарним уповноваженим АПВУ враховано, що відповідно до пункту 1.5. Порядку проведення перевірки діяльності приватного виконавця, затвердженого рішенням РПВУ №71 від 28.06.2024, забороняється під час проведення перевірки діяльності приватного виконавця Радою приватних виконавців України надання оцінки процесуальним рішенням та діям у конкретному виконавчому провадженні (крім випадків, коли порушення законності встановлено у судовому рішенні, що набрало законної сили, і такі рішення та дії приватного виконавця можуть свідчити про умисне порушення правил професійної етики).
Водночас з матеріалів дисциплінарного провадження вбачається, що обставини зловживання приватним виконавцем ОСОБА_1. своїми процесуальними правами встановлені в ухвалах Київського районного суду м. Одеси від 21.08.2024 у справі №947/22065/24 та постановах Одеського апеляційного суду від 17.12.2024 у справі №947/22065/24, які набрали законної сили та є чинними. Про наявність обставин зловживання процесуальними правами також вказано в ухвалі Київського районного суду м. Одеси від 27.08.2024 у справі №947/33682/23.
Із тексту судових рішень вбачається, що суть зловживання процесуальними правами зі сторони приватного виконавця ОСОБА_1. полягає у зверненнях до суду з однаковими поданнями, які попередньо уже були розглянуті судом, незважаючи на відсутність у виконавця нових обставин та доказів.
Доводи приватного виконавця ОСОБА_1., що вона не є суб`єктом зловживання процесуальними правами, спростовується висновками, наведеними в постановах Одеського апеляційного суду від 17.12.2024 у справі №947/22065/24.
Заперечення приватного виконавця про неналежне дослідження обставин звернення до суду з однаковими поданнями, які у матеріалах дисциплінарного провадження відсутні та не досліджувались, Дисциплінарний уповноважений вважає необґрунтованими, оскільки звернення до суду з однаковими поданнями, які попередньо уже були розглянуті судом, без наведення додаткових обґрунтувань та надання нових доказів встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили. Рішення суду, у даній частині, є належно мотивовані, тому достеменно дають можливість встановити такі обставини.
Твердження приватного виконавця, що факти зловживання нею процесуальними правами встановлено на підставі судових рішень, які не набрали законної сили, спростовуються матеріалами дисциплінарного провадження та інформацією, наявною в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Щодо тверджень приватного виконавця ОСОБА_1. про її право на звернення до суду з поданнями стільки разів, скільки це необхідно для повного виконання рішення суду, Дисциплінарний уповноважений зазначив наступне.
Дисциплінарним уповноваженим зазначено, що подання таких подань (заяв) обмежується статтею 44 ЦПК України, а саме забороною на звернення до суду з тотожними й аналогічні поданнями (заявами), які вже судом вирішені.
З огляду на встановлені судами обставини зловживання приватним виконавцем ОСОБА_1. своїми процесуальними правами при зверненні до суду з поданнями, пов`язаними з виконанням судових рішень у справах №947/22065/24 та у справі №947/33682/23, Дисциплінарний уповноважений дійшов до висновку про порушення виконавцем вимог статей 3, 4 Кодексу професійної етики приватних виконавців України, зокрема недотримання вимог чинного законодавства та допущення поведінки, яка не сприяє підвищенню авторитету та суспільної довіри й поваги до професії.
Разом з цим, Дисциплінарним уповноваженим зазначено, що приватний виконавець, безсумнівно, має право не погоджуватися з ухваленим судовим рішенням, що може мати форму його апеляційного чи касаційного оскарження, однак приватний виконавець має також обов`язок поважати судове рішення, яке є чинним та ним не оскаржується.
Такий обов`язок передбачає, що приватний виконавець має утримуватися від подання заяв та звернень до суду щодо незгоди із судовими рішеннями та з наданням власної їм оцінки, при цьому, не оскаржуючи їх у встановлений законом процесуальний спосіб.
Досліджуючи зміст та обґрунтування звернень приватного виконавця ОСОБА_1. до голови Київського районного суду м. Одеси, що викладені в листах від 02.08.2024 НОМЕР_2 щодо cyддi Бескровного Я.В., від 09.08.2024 НОМЕР_1 щодо судді Куриленко О.М., від 17.08.2024 НОМЕР_2 щодо судді Oгpeнич І.В., від 17.08.2024 НОМЕР_2/1 щодо судді Огренич І.В., від 04.09.2024 НОМЕР_2 щодо судді Петренко В.С., від 04.09.2024 №7475840/1 щодо cyддi Петренко В.С. , від 04.09.2024 №7475840/2 щодо судді Калініченко Л.В., від 04.09.2024 №7475840/3 щодо судді Калініченко Л.В., та від 09.09.2024 №7475840/2 щодо судді Бескровного Я.В. , Дисциплінарний уповноважений доходить до висновку, що наведені листи можна розцінювати як намір впливу та вчинення тиску на суд, з метою схилити суддів до ухвалення рішень, сприятливих для приватного виконавця.
Пояснення приватного виконавця ОСОБА_1. про намір лише довести до судів судову практику, що не є втручанням в діяльність судді, вважає необґрунтованими та тaкими, що суперечать змісту самих звернень. 
Як уже було встановлено, звернення до голови Київського районного суду м. Одеси містить ряд тверджень, а саме:
- лист від 02.08.2024 НОМЕР_2 - «своїми незаконними вимогами суд обмежує приватному виконавцю у доступі до правосуддя, передбаченого п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 55 Конституції України та чинить перешкоди у примусовому виконанні рішення»; 
- лист від 09.08.2024 НОМЕР_1 - «...Не маючи законних підстав для відмови у поданні, суд застосовує загальні формулювання такі як «Матеріали не містять доказів на підтвердження тoгo, що боржник вчиняє дiї, які унеможливлювали чи ускладнювали виконання рішення суду, тощо.
Крім тoгo, судом вигадано нову підставу для відмови в обмеженні боржниці у пpaвi виїзду - у випадку якщо ОСОБА_5 є невійськовозобов`язоною, виїзд за межі України в умовах воєнного стану може бути необхідним з метою евакуації та спрямовоним на збереження життя i здоров`я останньої: Тобто суд наділяє особливими правами боржника по відношенню до іншого населення країни...»;
«З метою підвищення ефективності виконання судових рішень потрібно припинити формально ставитись до бездіяльності боржників, посилатись на застарілу судову проктику та законодавство, яке втратило чинність»;
- лист від 17.08.2024 НОМЕР_2 - «...провести нараду, на ній довести до судді Огренич І.В. зміст cтaттi 28 Закону України «Про виконавче провадження»; «...Така поведінка судді підриває авторитет правосуддя»; 
- лист від 04.09.2024 №7475840/3 «Своїми діями суддя чинить перепону у виконанні рішення суду».
Такі твердження приватного виконавця не можна вважати лише зверненням про намір довести до судів судову практику, а розцінюється як намір впливу на ухвалення судових рішень в позапроцесуальний спосіб.
Наведені висновки також зроблені, виходячи з того, що після подання до голови Київського районного суду м. Одеси зазначених звернень, приватний виконавець одночасно звертається до суду з повторними поданнями про вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення, які попередньо уже були розглянуті судом.
Враховуючи викладене, Дисциплінарний уповноважений вважає, що послідовне подання приватним виконавцем звернень до голови Київського районного суду м. Одеси з власною оцінкою судового рішення та дій судді, а також одночасне звернення з поданнями, які уже неодноразово розглядалися судом та щодо яких були постановлені відповідні ухвали, виходить за межі добросовісної та сумлінної поведінки приватного виконавця в судовому процесі.
З огляду на встановлені обставини, зокрема звернення до суду в спосіб, який не передбачений процесуальним законом (в позапроцесуальний спосіб) з метою впливу та вчинення тиску на суд, з наміром схилити суддів до ухвалення рішень сприятливих для приватного виконавця, Дисциплінарний уповноважений прийшов до висновку про порушення виконавцем вимог статей 3, 4 Кодексу професійної етики приватних виконавців України, зокрема недотримання вимог чинного законодавства, допущення поведінки, яка не сприяє підвищенню авторитету та суспільної довіри й поваги до професії, а також вчинення дій, що шкодять репутації та авторитету професії.
Київський районний суд м. Одеси в своїх доповненнях від 24.10.2024 до попередньо поданої скарги зазначає, у жовтні 2024 року на особистій сторінці ОСОБА_1 у соціальній мережі «Facebook», а також на сайті приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 що містить фото приватного виконавця та логотипи Міністерства юстиції України, Асоціації приватних виконавців, було розміщено низку публікацій щодо голови та заступника голови Київського районного суду м. Одеси
До поданих доповнень приєднано викопіювання публікацій із заголовками: 
- «ІНФОРМАЦІЯ_4»;
- «ІНФОРМАЦІЯ_5».
Також скаржником приєднані викопіювання публікацій приватного виконавця ОСОБА_1 у соціальній мережі «Facebook» наступного змісту:
«Судді Київського районного суду міста Одеси, як i голова суду, працюють не покладаючи рук. Хоча це їм не завожає відволікатись на приватного виконавця, який у них під ногами теліпається. Раніше переживала за свою роботу, хоча вона тoгo не варта - постійно по краю леза. Зараз вже опасаюсь за cвоє життя і подумую про охорону від держави. Також попросила захисту у керівництва АПВУ за статтею 5 Кодексу професійної етики приватного виконавця. Реакції поки немає. Спрут глибоко запустив свої щупальці».
Скаржником також приєднані викопіювання публікацій приватного виконавця ОСОБА_1 у соціальній мережі «Facebook» на сторінці «Рада адвокатів України», під заголовками:
- «ІНФОРМАЦІЯ_6»; 
- «ІНФОРМАЦІЯ_7»; 
- «ІНФОРМАЦІЯ_8»; 
- «ІНФОРМАЦІЯ_9».
Розміщення на власному сайті таких публікацій, що містять недостовірну та явно замовну інформацію про суддів Київського районного суду м. Одеси, скаржником розцінено як порушення приватним виконавцем ОСОБА_1 статті 25 Кодексу професійної етики приватних виконавців України.
Приватний виконавець ОСОБА_1 пояснює, що розміщення на офіційному веб-сайті приватного виконавця в мережі Інтернет публікацій щодо службових осіб Міністерства юстиції України, суддів Київського районного суду м. Одеси тощо, які не є достовірними та виваженими, не було предметом скарги Київського районного суду м. Одеси. Відповідно, пояснення за вказаними обставинами PПBУ у приватного виконавця не затребувала. Тому наведені висновки Комітету з етики вважає такими, що зроблені поза межами скарги, які не стосувались предмету перевірки.
Крім того, встановлюючи порушення приватним виконавцем щодо розміщення на офіційному веб-сайті в мережі Інтернет публікації щодо службових осіб Міністерства юстиції України, суддів Київського районного суду м. Одеси тощо, які не є достовірними, Комітетом з етики не встановлювалось, коли та які саме публікації розміщувались, не доведено, що ці публікації створено та розміщено саме приватним виконавцем, не зазначено ким саме та в якому порядку визнано публікації недостовірними тощо.
Перевіряючи наведені обставини, Дисциплінарний уповноважений зазначив наступне.
За інтернет посиланням https://matvevchuk.com.ua наявна сторінка приватного виконавця ОСОБА_1 та міститься посилання на професію приватного виконавця.
У своїй заяві від 17.02.2025, адресованій Дисциплінарному уповноваженому, приватний виконавець ОСОБА_1. не заперечувала належності їй цього сайту, його ідентифікації та інформаційного наповнення.
Надаючи правову оцінку наведеним обставинам, Дисциплінарний уповноважений зазначив наступне. Згідно статті 25 Кодексу професійної етики приватних виконавців України участь приватного виконавця у соціальних мережах, Інтернетфорумах і застосування ним інших форм спілкування в мережі Інтернет є допустимими. Приватний виконавець може розміщувати та коментувати лише ту інформацію, використання якої не завдає шкоди авторитету професії приватних виконавців України та сторонам виконавчого провадження. Приватний виконавець під час користування соціальними мережами, Інтернет-форумами та іншими формами спілкування в мережі Інтернет повинен неухильно дотримуватись загальноприйнятих морально-етичних норм спілкування та принципів, визначених Законами України та цим Кодексом. У спілкуванні з іншими учасниками соціальних мереж, Інтернет-форумів та інших форм комунікації в мережі Інтернет, зокрема під час розміщення коментарів і контенту, приватний виконавець повинен дотримуватись принципів професійної етики, відповідальності, чесності, стриманості, коректності та гідності, виявляти толерантність і терпимість до будь-якої аудиторії. Приватний виконавець, зі свого боку, не повинен допускати провокаційних висловлювань і має утримуватися від будь-якої реакції на провокаційні заклики з боку учасників Інтернет-спілкування. Приватному виконавцю не слід здійснювати заяв у соціальних мережах, Інтернет-форумах і під час інших форм спілкування в мережі Інтернет від імені професійної спільноти приватних виконавців і позиціонувати власну думку як переконання професійної спільноти. У найменуванні сайту, сторінки приватного виконавця в соціальних мережах повинно міститися посилання на професію приватного виконавця.
Згідно статті 6 Кодексу професійної етики приватних виконавців України Приватний виконавець є представником публічної професії. Він наділений повноваженнями щодо виконання функцій держави в інтересах правосуддя і здійснює професійну діяльність, пов`язану з високим рівнем довіри у суспільстві.
Таким чином, Дисциплінарний уповноважений вважає, що існує чітка межа між свободою вираження думок i законною критикою, з одного боку, та неповагою й неправомірним тиском на судову владу - з іншого. Приватні виконавці повинні утримуватися від заяв та дій, що можуть підірвати незалежність судової влади та авторитет правосуддя, а суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, незважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання aбo публічну критику.
Досліджуючи розміщені публікації під назвами «ІНФОРМАЦІЯ_4», «ІНФОРМАЦІЯ_10», «ІНФОРМАЦІЯ_7», Дисциплінарний уповноважений доходить до висновку, що приватний виконавець ОСОБА_1 не дотрималась принципів професійної етики, зокрема чесності, стриманості, коректності та терпимості, що може підривати незалежність судової влади та авторитет правосуддя серед суспільства.
Розміщуючи наведені публікації на власному сайті, приватним виконавцем ОСОБА_1 допущено порушення статті 25 Кодексу професійної етики приватних виконавців України.
З наведеного вбачається, що порушення правил професійної етики приватного виконавця утворює склад дисциплінарного проступку в розумінні положень Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень i рішень інших органів».
Зважаючи на зазначене вище, при розгляді матеріалів дисциплінарного провадження Дисциплінарним уповноваженим встановлено порушення приватним виконавцем вимог статей 3, 4 та 25 Кодексу професійної етики приватних виконавців України.
Зокрема, вчинення приватним виконавцем зловживання процесуальними правами, позапроцесуальні звернення до суду з метою вчинення тиску на суд та з наміром ухвалення потрібних приватному виконавцю рішень, а також поширення публікацій з порушенням принципів професійної етики, зокрема, чесності, стриманості, коректності та терпимості, що може підривати незалежність судової влади та авторитет правосуддя в цілому, свідчить про умисне порушення приватним виконавцем етичних норм професійної поведінки.
Протиправність діяння приватного виконавця полягає у порушенні приватним виконавцем вимог статей 3, 4 та 25 Кодексу професійної етики приватних виконавців України.
В результаті вчинення приватним виконавцем дисциплінарного проступку можуть мати місце негативні наслідки для: сторін по справі, інших осіб aбo держави.
За результатами досліджених фактів Дисциплінарний уповноважений дійшов висновку, що в діях приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 наявний склад дисциплінарного проступку, передбачений статтями 3, 4 та 25 Кодексу професійної етики приватних виконавців України.»
Також, у рішенні Дисциплінарної комісії приватних виконавців, оформленого Протоколом №90 від 16.05.2025 вказано, що «Варто зазначити, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1. на адресу Ради приватних виконавців України та спільноти приватних виконавців надсилалась заява від 24.01.2025 року щодо захисту від втручання відповідними посадовими особами Київського районного суду м. Одеси, в тому числі суддями, в її професійну діяльність.
Розглянувши та обговоривши заяву приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1. від 24.01.2025 року щодо захисту від втручання відповідними посадовими особами Київського районного суду м. Одеси, в тому числі суддями, в її професійну діяльність, Рішенням №78 від 13.02.2025 року Рада приватних виконавців України вирішила, зокрема, наголосити приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1. на неухильному дотриманні загальноприйнятих моральноетичних норм спілкування та принципів, в тому числі норм Кодексу професійної етики приватних виконавців України, недопустимість використання образ в офіційному спілкуванні приватного виконавця України з членами РПВУ та представниками органів судової та виконавчої влади.
Таке рішення РПВУ викликало обурення приватного виконавця ОСОБА_1., яке проявилося у численних повідомленнях в порядку статті 5 Кодексу професійної етики приватних виконавців України щодо членів АПВУ, в тому числі Голови АПВУ, та зверненнях до РПВУ та представників спільноти щодо захисту від втручання в її професійну діяльність.
З метою повного та всебічного розгляду питань, викладених у зверненнях, висловлення приватним виконавцем ОСОБА_1. побажань щодо діяльності органів самоврядування приватних виконавців, її було неодноразово запрошено до участі у засіданні Ради приватних виконавців України. Однак, приватний виконавець жодного разу не долучилася до засідань, не виявила бажання брати участь у розгляді поданих нею запитів та звернень, натомість подає численні позови на дії Асоціації приватних виконавців України в особі Ради приватних виконавців України.
Враховуючи вищевикладене, Радою приватних виконавців України при здійснені перевірки діяльності приватного виконавця щодо фактів, які стали відомі зі скарги Київського районного суду м. Одеси від 16.09.2024, констатовані ознаки порушення приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 статей 3, 4, 25 Кодексу професійної етики приватних виконавців України.
Таким чином, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 свідомо допускає порушення норм Кодексу професійної етики приватних виконавців України, яке є підставою для застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
Провина приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 відповідно до всієї сукупності визначених в частині другій статті 38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» є доведеною, наявні всі ознаки складу дисциплінарного проступку у діях приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1., які полягали в умисному зловживанні процесуальними правами, позапроцесуальних звернень до суду з метою вчинення тиску на суд та з наміром ухвалення потрібних приватному виконавцю рішень, а також поширенні публікацій з порушенням принципів професійної етики, зокрема, чесності, стриманості, коректності та терпимості, що може не лише підривати незалежність судової влади та авторитет правосуддя, а й має наслідком порушення прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження, підриває авторитет і довіру до професії приватного виконавця.
Враховуючи вищевикладене, Радою приватних виконавців України при розгляді скарги констатовані ознаки порушення приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1. статей. 3, 4, 25 Кодексу професійної етики приватних виконавців.»
За змістом рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, оформленого Протоколом №90 від 16.05.2025, Дисциплінарною комісією приватних виконавців було встановлено, що за інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень щодо оскарження ухвал, якими встановлено зловживання процесуальними правами приватним виконавцем ОСОБА_1., встановлено, що станом на дату розгляду Подання три ухвали Київського районного суду м. Одеси, якими встановлено зловживання процесуальними правами приватним виконавцем ОСОБА_1. (від 21.08.2024 у справі №947/22065/23) є чинними та не скасовані, одна ухвала Київського районного суду м. Одеси (від 27.08.2024 у справі №947/33682/23) змінена в мотивувальній частині шляхом виключення визнання судом зловживання процесуальними правами приватним виконавцем.
Дисциплінарною комісією приватних виконавців був досліджений лист приватного виконавця ОСОБА_1. від 13.05.2025, у якому надані додаткові пояснення, що стосуються скарги Київського районного суду м. Одеси від 16.09.2024. В цьому листі приватний виконавець ОСОБА_1 , зокрема, зазначає, що ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 21.08.2024 визнано зловживання процесуальними правами на підставі недопустимих доказів, а саме на підставі неіснуючих ухвал суду, а також, що фактично вона тільки раз звернулась до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 у справі №947/22065/23, а повторне подання було вже визнано зловживанням процесуальними правами в ухвалі від 21.08.2024 на підставі неіснуючих ухвал суду. Проте, Дисциплінарною комісією приватних виконавців було встановлено, що вказані твердження приватного виконавця, викладені у листі від 13.05.2025, спростовуються постановами Одеського апеляційного суду від 17.12.2024 у справі №947/22065/23.
Перевіряючи доводи скарг Київського районного суду м. Одеси, пояснень приватного виконавця, Висновку Дисциплінарного уповноваженого та подання РПВУ, Дисциплінарною комісією приватних виконавців було встановлено, що приватний виконавець ОСОБА_1. у межах виконавчих провадженнях НОМЕР_3, НОМЕР_4 подала 9 (дев`ять) скарг на ім`я голови Київського районного суду м. Одеси, та 5 (п??ять) скарг до Вищої ради правосуддя.
За результатами попередньої перевірки скарги приватного виконавця ОСОБА_1. на дії судді Київського районного суду міста Одеси Бескровного Я.В. під час розгляду справи №947/22065/23, членом Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Сасевичем О.М. складено висновок про залишення без розгляду та повернення дисциплінарної скарги, оскільки дисциплінарна скарга ґрунтується лише на доводах, що можуть бути перевірені виключно судом вищої інстанції в порядку, передбаченому процесуальним законом (пункт 6 частини першої статті 44 Закону України «Про Вищу раду правосуддя»).
Третя Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя за результатами вивчення дисциплінарних скарг, висновків члена Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя Сасевича О.М. та матеріалів попередньої перевірки дійшла висновку про залишення без розгляду та повернення скаржникам дисциплінарних скарг щодо зазначених у скаргах суддів.
Про результати розгляду ще 4 скарг приватного виконавця до Вищої ради правосуддя, станом на дату розгляду Подання, інформація у Комісії відсутня.
Дисциплінарною комісією приватних виконавців також встановлено зі змісту листа приватного виконавця від 02.08.2024, адресованому голові Київського районного суду м. Одеси вбачається, що приватний виконавець просила довести до судді Бескровного Я.В. положення законодавства, якими визначено форми та зміст заяв і клопотань, що подаються приватним виконавцем для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, а також якими врегульовано порядок прийняття таких подань та їх розгляд по суті.
У листі від 02.08.2024 НОМЕР_2, адресованому голові Київського районного суду м. Одеси приватний виконавець просила довести до судді Куриленко О.М. судову практику інших судів, якими прийнято, розглянуто та задоволено її подання про тимчасове обмеження боржників у праві виїзду за межі України.
Після постановлення суддею Огренич І.В. ухвал від 15.08.2024 у справі №947/22065/23, якою було відмовлено у задоволенні подання ОСОБА_1. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду закордон та про примусове проникнення до житла боржника, 19.08.2024 за вхідним №ЕП-10054 та №ЕП-10055 до голови суду надійшло два листа приватного виконавця від 17.08.2024 НОМЕР_2 та від 17.08.2024 НОМЕР_2/1. Зі змісту цих листів встановлено, що приватний виконавець висловлює незгоду із висновками, зробленими суддею Огренич І.В. в ухвалі від 15.08.2024 у справі №947/22065/23 та, зокрема, просить голову суду «провести нараду, на якій довести до судді Огренич І.В. зміст статті 28 Закону України «Про виконавче провадження».
Отже, було встановлено, що приватний виконавець неодноразово зверталась до голови суду з подібними листами, в яких висловлювала незгоду з прийнятими рішеннями.
Також, вказано, що у своїх поясненнях приватний виконавець ОСОБА_1. з цього питання зазначає, що приватний виконавець не є учасником справи, не діє в особистих інтересів, а є органом примусового виконання рішення, тому не може бути суб`єктом втручання у діяльність суду та зазначила, що листи на ім`я голови суду були направлені після ухвалення суддями рішень і лише з метою донести до них судову практику, що не може розцінюватись як втручання в діяльність судді.
Після подання до голови суду звернень, приватний виконавець одночасно звертається до суду з повторними поданнями про вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судового рішення, які попередньо вже були розглянуті судом, що можна вважати як намір впливу на ухвалення судових рішень в поза процесуальний спосіб.
Також, Дисциплінарна комісія приватних виконавців також зазначила, що досліджуючи питання подання приватним виконавцем ОСОБА_1. звернень до голови Київського районного суду м. Одеси Дисциплінарним уповноваженим встановлені порушення вимог статей 3, 4 Кодексу професійної етики приватних виконавців України, зокрема, допущення поведінки, яка не сприяє підвищенню авторитету та суспільної довіри й поваги до професії, а також вчинення дій, що шкодять репутації та авторитету професії. (висновок Дисциплінарного уповноваженого від 27.02.2025).
Отже, враховуючи значну кількість подань, які були подані приватним виконавцем до суду, неодноразові звернення до голови суду та з огляду на зміст матеріалів Подання та вмотивований висновок Дисциплінарного уповноваженого Асоціації приватних виконавців України, Дисциплінарна комісія приватних виконавців також дійшла висновку, що підтверджуються обставини зловживання процесуальними правами приватним виконавцем ОСОБА_1 .
Перевіряючи доводи скарг Київського районного суду м. Одеси, пояснень приватного виконавця, Висновку Дисциплінарного уповноваженого та подання РПВУ з питання розміщення приватним виконавцем публікацій щодо голови та заступника голови Київського районного суду м. Одеси, Дисциплінарною комісією приватних виконавців було встановлено, що публікуючи матеріали такого характеру, як, статті із заголовками: «ІНФОРМАЦІЯ_11», «ІНФОРМАЦІЯ_12» чи «ІНФОРМАЦІЯ_13» приватний виконавець виходить за межі професійної компетенції. Адже, такі дії приватного виконавця є порушенням професійної етики про, що вказано і у Висновку Дисциплінарного уповноваженого Асоціації приватних виконавців України від 27.02.2025 оскільки, розміщуючи наведені публікації на власному сайті, приватним виконавцем допущено порушення статті 25 Кодексу професійної етики приватних виконавців України. Приватний виконавець, як представник професії, наділеної особливим публічним мандатом та довірою суспільства, виконує функцію примусового виконання судових рішень та рішень інших юрисдикційних органів, що забезпечує реалізацію засад правовладдя та справедливості. У цьому сенсі приватний виконавець постає як «довірена третя сторона», уповноважена державою застосовувати заходи державного примусу. Такий статус зумовлює підвищені етичні та професійні вимоги до його діяльності, зокрема у частині додержання норм Кодексу професійної етики приватних виконавців, який передбачає безумовну добросовісність, чесність, об`єктивність, неупередженість та зваженість під час виконання службових обов`язків.
Приватний виконавець має дотримуватись високих стандартів не тільки професійної компетентності, але й особистої доброчесності, стриманості у публічному просторі, утримуватись від будь-яких дій, які можуть підірвати довіру до професії приватного виконавця. Наголосила, що приватний виконавець має в першу чергу здійснювати наділені йому державою функції, а такими публікаціями приватний виконавець ОСОБА_1 дискредитує цю професію, підриваючи довіру і держави і суспільства до професії приватного виконавця.
Під час визначення виду дисциплінарного Дисциплінарною комісією приватних виконавців, було зазначено, що мають враховуватись обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.
Було враховано, що обставини зловживання процесуальними правами приватним виконавцем ОСОБА_1. встановлені в ухвалах Київського районного суду м. Одеси. В той час як доводи приватного виконавця ОСОБА_1., викладені у її поясненнях, спростовані висновком апеляційного суду, викладеним в постановах Одеського апеляційного суду від 17.12.2024 у справі №947/22065/23 та матеріалами Подання.
Після подання скарг на ім`я голови Київського районного суду м. Одеси приватний виконавець ОСОБА_1. одночасно звертається до суду з повторними поданнями, що слід розцінювати як намір впливу на ухвалення судових рішень в поза процесуальний спосіб.
Тому недотримання вимог законодавства, допущення поведінки, яка не сприяє підвищенню авторитету та суспільної довіри й поваги до професії, а також вчинення дій, що шкодять репутації та авторитету професії свідчить про порушення приватним виконавцем вимог статей 3, 4 Кодексу професійної етики приватних виконавців України.
Дисциплінарною комісією приватних виконавців було враховано, що провина приватного виконавця ОСОБА_1. відповідно до всієї сукупності визначених в частині другій статті 38 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» є доведеною, наявні всі ознаки складу дисциплінарного проступку у діях приватного виконавця ОСОБА_1 , які полягали в умисному зловживанні процесуальними правами, поза процесуальних звернень до суду з метою вчинення тиску на суд та з наміром ухвалення потрібних приватному виконавцю рішень, а також поширенні публікацій з порушенням принципів професійної етики, зокрема, чесності, стриманості, коректності та терпимості, що може не лише підривати незалежність судової влади та авторитет правосуддя, а й має наслідком порушення прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження, підриває авторитет і довіру до професії приватного виконавця. Вчинення приватним виконавцем зловживання процесуальними правами, поза процесуальні звернення до суду з метою вчинення тиску на суд та з наміром ухвалення потрібних приватному виконавцю рішень, а також поширення публікацій з порушенням принципів професійної етики, зокрема, чесності, стриманості, коректності та терпимості, що може підривати незалежність судової влади та авторитет правосуддя в цілому, свідчить про умисне порушення приватним виконавцем етичних норм професійної поведінки. Наслідком дій приватного виконавця ОСОБА_1 є дискредитація інституту приватних виконавців в очах суспільства та підрив довіри.
Додатково, Дисциплінарною комісією приватних виконавців був прийнятий до уваги факт застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення протягом останнього року, а саме діяльність приватного виконавця була зупинена строком на один місяць за результатами виявлення грубого порушення приватним виконавцем вимог законодавства щодо примусового виконання рішень під час виконання ним професійних обов`язків на підставі наказу Міністерства юстиції України від 08.11.2024 №2767/7.
Наведені обставини були визнані достатніми фактичними підставами для притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді припинення діяльності приватного виконавця за вчинення нею дисциплінарного проступку 
Наказом Міністерства юстиції України №1085/7 від 05.06.2025 уведено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 16 травня 2025 року, оформлене протоколом №90, про задоволення подання Ради приватних виконавців України про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 , та про застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця. Припинено діяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1.
Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що перевірка діяльності приватного виконавця на предмет дотримання ним Кодексу професійної етики приватного виконавця була здійснена Радою приватних виконавців України за власною ініціативою, в ході якої були підтверджені обставини дисциплінарного проступку, передбачений статтями 3, 4 та 25 Кодексу професійної етики приватних виконавців України. Також, суд першої інстанції встановив дотримання відповідачами процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. 
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус, визначені Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VIII (надалі - Закон №1403-VIII).
Статтями 3, 4 Закону №1403-VIII визначено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.
Державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.
Міністерство юстиції України, в межах державного регулювання діяльності приватного виконавця, забезпечує діяльність Кваліфікаційної комісії приватних виконавців та Дисциплінарної комісії приватних виконавців (п.5 ч. 1 ст. 17 Закону №1403-VIII); здійснює контроль за діяльністю приватних виконавців та визначає порядок здійснення контролю за діяльністю приватного виконавця (п.8 ч. 1 ст. 17 Закону №1403-VIII); вводить в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення (п.10 ч. 1 ст. 17 Закону №1403-VIII); зупиняє та припиняє право на здійснення діяльності приватного виконавця (п.11 ч. 1 ст. 17 Закону №1403-VIII).
За приписами ч. 1 ст. 34 Закону №1403-VIII контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону №1403-VIII, Рада приватних виконавців України має право за зверненням учасника виконавчого провадження або за власною ініціативою здійснити перевірку діяльності приватного виконавця на предмет дотримання ним:
1) статуту Асоціації приватних виконавців України;
2) Кодексу професійної етики приватного виконавця;
3) рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України, пов`язаних із діяльністю приватних виконавців.
Частиною 2 ст. 35 Закону №1403-VIII встановлено, що перевірка Радою приватних виконавців України діяльності приватного виконавця здійснюється шляхом надсилання приватному виконавцю письмового запиту в межах предмета перевірки. Протягом 15 календарних днів з дня отримання запиту приватний виконавець зобов`язаний надати Раді приватних виконавців України пояснення та копії відповідних документів.
Відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону №1403-VIII, Рада приватних виконавців України зобов`язана протягом 30 робочих днів з дня отримання пояснень приватного виконавця або часу, коли такі пояснення мали бути отримані, у разі їх ненадання розглянути надані матеріали на предмет наявності ознак дисциплінарного проступку та вирішити питання щодо внесення до Дисциплінарної комісії приватних виконавців подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.
Статтею 37 Закону №1403-VIII встановлено, що приватний виконавець несе за свої рішення, дії чи бездіяльність та завдану третім особам шкоду адміністративну чи кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, установлених законом, а також дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому цим Законом. 
Згідно зі ст. 38 Закону №1403-VIII підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.
Дисциплінарним проступком приватного виконавця є: 
1) факт зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю приватного виконавця; 
2) порушення правил професійної етики приватного виконавця; 
3) розголошення професійної таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 
4) невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків; 
5) невиконання статуту Асоціації приватних виконавців України, рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України.
Дисциплінарна комісія приватних виконавців (далі - Дисциплінарна комісія) утворюється при Міністерстві юстиції України для розгляду питань притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків (ч. 1 ст. 39 Закону №1403-VIII).
Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців затверджується Міністерством юстиції України (ч. 2 ст. 39 Закону №1403-VIII).
Відповідно до ч. 6 ст. 39 Закону №1403-VIII, Дисциплінарна комісія:
1) розглядає подання Міністерства юстиції України, Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності;
2) у разі надходження скарг на діяльність приватних виконавців направляє їх на перевірку Міністерству юстиції України чи Раді приватних виконавців України;
3) приймає рішення на підставі подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
Рішення Дисциплінарної комісії приймаються на її засіданні, за умови присутності не менше п`яти членів комісії, шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії. У разі рівного розподілу голосів рішення вважається неприйнятим (ч. 8 ст. 39 Закону №1403-VIII).
Рішення Дисциплінарної комісії оформлюється протоколом, який підписують усі присутні на засіданні члени комісії (ч. 9 ст. 39 Закону №1403-VIII).
Статтею 40 Закону №1403-VIII врегульований розгляд питань про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності
Так, Дисциплінарна комісія розглядає подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та приймає рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення протягом двох місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше двох років з дня його вчинення (ч. 1 ст. 40).
Частиною 3 статті 40 Закону №1403-VIII встановлено, що Дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності:
1) зобов`язана запросити на засідання приватного виконавця та заслухати його пояснення з питань, що стали підставою для внесення подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності;
2) має право запросити на засідання учасника виконавчого провадження, скарга якого стала підставою для перевірки діяльності приватного виконавця та внесення подання про його притягнення до дисциплінарної відповідальності, для надання додаткових пояснень по суті скарги;
3) має право запросити на засідання та заслухати думку представників органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших осіб за їхньою згодою.
Відповідно до ч. 4 статті 40 Закону №1403-VIII, Дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, приймає одне з таких рішень:
1) задовольнити подання та застосувати до приватного виконавця дисциплінарне стягнення;
2) відхилити подання та направити матеріали для повторної перевірки діяльності приватного виконавця;
3) відхилити подання та відмовити в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
Згідно із ч. 5 ст. 40 Закону №1403-VIII у разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону №1403-VIII, за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень:
1) попередження;
2) догана;
3) зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців;
4) припинення діяльності приватного виконавця.
Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону №1403-VIII, рішення Дисциплінарної комісії про задоволення відповідного подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Міністерства юстиції України.
Про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення робиться запис у Єдиному реєстрі приватних виконавців України (ч. 3 ст. 41 Закону №1403-VIII). 
У разі якщо приватний виконавець протягом року з дня застосування до нього дисциплінарного стягнення не вчинив нового дисциплінарного проступку, він вважається таким, що не притягувався до дисциплінарної відповідальності (ч. 4 ст. 41 Закону №1403-VIII). 
Рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, введене в дію наказом Міністерства юстиції України, може бути оскаржено до суду (ч. 4 ст. 41 Закону №1403-VIII). 
Діяльність приватного виконавця припиняється шляхом позбавлення права на здійснення діяльності приватного виконавця у разі застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця (п.4 ч. 1 ст. 44 Закону №1403-VIII). 
Самоврядування приватних виконавців ґрунтується на принципах виборності, гласності, підзвітності та обов`язковості для виконання приватними виконавцями рішень органів самоврядування приватних виконавців (ч. 1 ст. 46 Закону №1403-VIII).
Асоціація приватних виконавців України є некомерційною професійною організацією, що об`єднує всіх приватних виконавців України та утворюється з метою забезпечення реалізації завдань самоврядування приватних виконавців. Асоціація приватних виконавців України є юридичною особою та діє через організаційні форми самоврядування приватних виконавців, передбачені цим Законом (ч. 1, 2 ст. 47 Закону №1403-VIII).
Органами Асоціації приватних виконавців України є, окрім іншого, Рада приватних виконавців України (п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону №1403-VIII).
Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону №1403-VIII, у період між з`їздами приватних виконавців України функції самоврядування приватних виконавців здійснює Рада приватних виконавців України.
Повноваження і порядок роботи Ради приватних виконавців України визначаються цим Законом та Положенням про Раду приватних виконавців України, що затверджується з`їздом приватних виконавців України.
Рада приватних виконавців України підконтрольна і підзвітна з`їзду приватних виконавців України.
За приписами ч. 5 ст. 54 Закону №1403-VIII Рада приватних виконавців України, окрім іншого, приймає рішення про внесення Міністерству юстиції України клопотання про зупинення діяльності приватного виконавця у випадках, передбачених цим Законом (п.7), приймає рішення про внесення до Дисциплінарної комісії подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності (п.9), здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та статутом Асоціації приватних виконавців України (п.14). 
Відповідно до п.п. 1 п. 6-1 розділу IV Закону №1403-VIII, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» зупиняються до припинення або скасування воєнного стану в Україні встановлені частиною першою статті 40 цього Закону строки розгляду Дисциплінарною комісією подань про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та прийняття рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
Рішенням З`їзду приватних виконавців України №7 від 26.10.2021 затверджений Кодекс професійної етики приватних виконавців України. 
За приписами преамбули Кодексу професійної етики приватних виконавців України, Кодекс прийнято для створення умов, необхідних для:
- забезпечення компетентного та ефективного здійснення приватними виконавцями своїх професійних обов`язків на підставі додержання принципів верховенства права, законності, справедливості й неупередженості;
- визначення морально-етичних стандартів внутрішньої та зовнішньої комунікації;
- підвищення авторитету приватних виконавців у суспільстві та сприяння зміцненню довіри громадян до них;
- підвищення у приватних виконавців рівня відповідальності, відданості справі, додержання загальнолюдських моральних цінностей та запобігання проявам корупції;
- формування принципової морально-правової позиції у взаєминах з учасниками виконавчого провадження.
Відповідно до статті 3 Кодексу професійної етики приватних виконавців України (Дотримання законності), у професійній діяльності приватний виконавець зобов`язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного виконання вимог виконавчого документа, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності.
Приватний виконавець не може надавати поради, свідомо спрямовані на ухилення від виконання вимог виконавчого документа з боку сторін виконавчого провадження або дій, що сприятимуть цьому з боку інших осіб.
Відповідно до статті 4 Кодексу професійної етики приватних виконавців України (Поведінка приватних виконавців), етика поведінки у реалізації професійної діяльності приватних виконавців має ґрунтуватися на правових цінностях громадянського суспільства.
Поведінка приватного виконавця повинна сприяти підвищенню авторитету та суспільної довіри й поваги до професії.
Приватний виконавець не повинен допускати у професійній діяльності дій, висловлювань і вчинків, які можуть зашкодити його репутації та авторитету професії приватного виконавця в цілому, зокрема, але не виключно:
- здійснення примусового виконання рішень, щодо яких чинним законодавством для приватних виконавців встановлено заборону;
- порушення встановленого чинним законодавством порядку розпорядження грошовими коштами, стягнутих з боржника, та коштів авансування витрат виконавчого провадження, що обліковуються на відповідних рахунках приватного виконавця та не є його доходом;
- умисне невжиття заходів щодо збереження матеріалів виконавчого провадження, архіву приватного виконавця;
- стягнення з боржника документально не підтверджених витрат виконавчого провадження.
Відповідно до статті 25 Кодексу професійної етики приватних виконавців України (Користування мережею Інтернет), Участь приватного виконавця у соціальних мережах, Інтернет-форумах і застосування ним інших форм спілкування в мережі Інтернет є допустимими. Приватний виконавець може розміщувати та коментувати лише ту інформацію, використання якої не завдає шкоди авторитету професії приватних виконавців України та сторонам виконавчого провадження.
Приватний виконавець під час користування соціальними мережами, Інтернет-форумами та іншими формами спілкування в мережі Інтернет повинен неухильно дотримуватись загальноприйнятих морально-етичних норм спілкування та принципів, визначених Законами України та цим Кодексом.
У спілкуванні з іншими учасниками соціальних мереж, Інтернет-форумів та інших форм комунікації в мережі Інтернет, зокрема під час розміщення коментарів і контенту, приватний виконавець повинен дотримуватись принципів професійної етики, відповідальності, чесності, стриманості, коректності та гідності, виявляти толерантність і терпимість до будь-якої аудиторії.
Приватний виконавець, зі свого боку, не повинен допускати провокаційних висловлювань і має утримуватися від будь-якої реакції на провокаційні заклики з боку учасників Інтернет-спілкування.
Приватному виконавцю не слід здійснювати заяв у соціальних мережах, Інтернет-форумах і під час інших форм спілкування в мережі Інтернет від імені професійної спільноти приватних виконавців і позиціонувати власну думку як переконання професійної спільноти.
У найменуванні сайту, сторінки приватного виконавця в соціальних мережах повинно міститися посилання на професію приватного виконавця.
Відповідно до статті 26 Кодексу професійної етики приватних виконавців України (Відповідальність приватного виконавця), за порушення положень Кодексу професійної етики приватних виконавців до приватного виконавця можуть бути застосовані заходи дисциплінарної відповідальності в порядку, передбаченому чинним законодавством.
Звинувачення приватного виконавця в порушеннях норм етики цього Кодексу має бути доведено, але не може ґрунтуватися на припущеннях.
Усі сумніви щодо доведеності вини приватного виконавця мають тлумачитись на його користь.
Статтею 27 Кодексу професійної етики приватних виконавців України встановлено, що з метою всебічного та неупередженого розгляду скарг на дії приватного виконавця щодо порушення ним норм цього Кодексу члени Комітету з етики повинні дослідити усі факти, наведені скаржником і виконавцем. Дослідження фактів, що могли призвести до порушення норм цього Кодексу, повинно мати хронологічний характер і взаємний зв`язок.
Порушення норм Кодексу професійної етики приватних виконавців повинно мати прямий умисел з боку приватного виконавця.
Тільки дослідивши вказані факти, члени Комітету з етики можуть усвідомити обставини можливого порушення та прийняти рішення про наявність ознак порушення норм цього Кодексу. Приватний виконавець може залучати до розгляду скарги інших осіб і матеріальні докази, які містять інформацію про факти та події, що є предметом дослідження скарги. Залучення вказаних осіб і матеріалів здійснюється за клопотанням приватного виконавця, що подається до Комітету з етики до початку засідання.
Для формування висновку члени Комітету з етики мають довести чи спростувати наведені в скарзі обставини.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що приватний виконавець може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, яким вважається, зокрема, порушення правил професійної етики приватного виконавця.
Прийняттю рішення про накладення на приватного виконавця дисциплінарного стягнення передує перевірка обставин порушення приватним виконавцем Кодексу професійної етики, які стали відомі Раді приватних виконавців України. 
Накладення дисциплінарного стягнення на приватного виконавця здійснюється Дисциплінарною комісією приватних виконавців, яка, в свою чергу, при визначенні виду дисциплінарного стягнення враховує обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.
При цьому, з аналізу частини сьомої статті 34 Закону №1403-VIII убачається, що для прийняття рішення про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, підставою для якого є наявність у діях приватного виконавця складу дисциплінарного проступку, Дисциплінарна комісія має ретельно дослідити всі обставини справи, тобто встановити факт порушення останнім правил професійної етики, що, в свою чергу, і є мотивом для прийняття рішення про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.
Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що суд першої інстанції надав невірну оцінку факту порушення дисциплінарного провадження за скаргою неналежного суб`єкта. 
При цьому апеляційний суд зазначає, що дисциплінарне провадження було порушене за ініціативою Ради приватних виконавців України у зв`язку із здійсненням перевірки на предмет дотримання приватним виконавцем Кодексу професійної етики приватного виконавця у зв`язку із надходженням скарги Київського районного суду м. Одеси, рішення щодо подання якої прийняте зборами суддів цього суду, що не суперечить приписам п. 2 ч. 1 ст. 35 Закону №1403-VIII. 
Не спростовує таких висновків і посилання апелянта на рішення Комітету з етики ради приватних виконавців України в інших дисциплінарних справах, які не стосуються апелянта в цій справі, від 26.09.2024, від 31.10.2024, від 18.11.2024 та в яких всі обставини, на які посилався скаржник, були предметом виключних процесуальних дій приватного виконавця, які оскаржуються чи оскаржувалися приватним виконавцем та скаржником в судовому порядку.
Помилковим є посилання апелянта на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10.01.2020 у справі №2040/6763/18, адже судове рішення у справі №2040/6763/18 були ухвалені за інших фактичних обставин (притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності за наслідками позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця щодо здійснення виконавчого провадження №56636660, проведеної Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України), ні ж ті, які існують у справі яка переглядається апеляційним судом перевірки, за ініціативою Ради приватних виконавців України, на предмет дотримання приватним виконавцем Кодексу професійної етики приватного виконавця. 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав оцінку доводам позивача, що скарга підписана неуповноваженою особою, апеляційний суд зазначає, що звернення Київського районного суду м. Одеси від 16.09.2024, від 24.10.2024 підписані заступником голови суду В.С. Петренком за дорученням та на виконання рішення зборів суддів Київського районного суду м. Одеси від 03.09.2024, що відповідає приписам статті 128 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». 
При цьому, апеляційний суд зазначає, що форма звернення Київського районного суду м. Одеси, зокрема електронна (з накладанням КЕЦП секретаря суду), на що звертає увагу апелянта, не спростовує факту наявності звернення суду, направленого за рішенням зборів суду, яке містить викладені, на думку суду факти порушення приватним виконавцем Кодексу Кодексу професійної етики приватних виконавців України, які, за рішенням ради приватних виконавців України було перевірені.
Щодо ігнорування судом першої інстанції вимог закону про гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні та дотримання меж розгляду скарги, апеляційний суд зазначає таке.
16.05.2025 відбулось засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців, на якому розглядалось подання Ради приватних виконавців України, внесене на підставі рішення Ради приватних виконавців України від 21.11.2024 №76 за результатами розгляду повідомлень Київського районного суду м. Одеси від 16.09.2025 та від 24.10.2024. 
Згідно пункту 25 Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства від 27.11.2017 №3791/5, Дисциплінарна комісія зобов`язана запросити на засідання приватного виконавця, стосовно якого Мін`юстом внесено подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності, та заслухати його пояснення з питань, що стали підставою для внесення подання. 
Приватний виконавець, щодо якого внесено подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності, повідомляється про дату, час і місце проведення засідання не пізніше ніж за 5 днів до проведення засідання Дисциплінарної комісії рекомендованим поштовим відправленням або на електронну адресу, зазначену в Єдиному реєстрі приватних виконавців України. 
Про бажання взяти участь в засіданні в режимі відеоконференцзв`язку приватний виконавець повідомляє секретаря Дисциплінарної комісії на його електронну адресу не пізніше ніж за три дні до дня проведення засідання Дисциплінарної комісії.
Повідомлення щодо участі приватного виконавця в засіданні в режимі відеоконферецзв`язку надсилається приватному виконавцю секретарем Дисциплінарної комісії на електронну адресу, зазначену в Єдиному реєстрі приватних виконавців України, не пізніше ніж за один день до дня проведення засідання Дисциплінарної комісії.
У разі неявки приватного виконавця на засідання Дисциплінарної комісії головуючий виносить на обговорення Дисциплінарної комісії пропозицію щодо можливості розгляду питання за відсутності приватного виконавця. 
Розгляд подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності може бути відкладено у разі неявки приватного виконавця з поважних причин. 
Згідно витягу з Протоколу №19 від 16.05.2025 засідання Дисциплінарної комісї приватних виконавців, приватний виконавець ОСОБА_1. на засідання Комісії, не з`явилась. Про дату, час і місце проведення засідання приватного виконавця повідомлялась листом від 09.05.2025 №05-2025/ДК, скерованим 09.05.2025 о 15:56 на її електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_14, зазначену у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, тобто за 5 днів до проведення засідання Комісії. Також, листом від 15.05.2025, скерованим 15.05.2025 о 14:57 на її електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_14, зазначену у Єдиному реєстрі приватних виконавців України, приватному виконавцю надано посилання доступу до вебінарної кімнати (платформа Zoom) для участі в засіданні Дисциплінарної комісії в режимі відеоконферецзв`язку. Проте, у вебінарній кімнаті (платформа Zoom) приватний виконавець ОСОБА_1. також була відсутня. 
Отже, апелянту була надана можливість взяти безпосередню участь у засіданні Дисциплінарної комісії та надати свої пояснення.
При цьому усі заявлені апелянтом клопотання були розглянуті Дисциплінарною комісією приватних виконавців, та окрім іншого, було відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, оскільки приватний виконавець не надала документів, які б підтверджували поважність причин, що унеможливлюють її участь в засіданні Дисциплінарної комісії приватних виконавців.
Оскільки доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що приватному виконавцю було обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності,
Щодо посилань апелянта на те, що Рада приватних виконавців України на своєму засіданні 21.11.2024 не дала можливості надати пояснення щодо висновку Комітету з етики на засіданні Ради, та за її заявою засідання не було відкладено, апеляційний суд зазначає, що рішення Рада приватних виконавців України №76 від 21.11.2024, яким було вирішено направити подання до Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця ОСОБА_1 , не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке саме по собі має вплив на права обов`язки або законні інтереси особи, щодо якої воно прияйте, адже органом, який вирішує питання про наявність або відсутність в діях приватного виконавця ознак дисциплінарного правопорушення, та приймає відповідне рішення є саме Дисциплінарна комісія приватних виконавців. І, як правильно зауважив суд першої інстанції, саме на засіданні Дисциплінарної комісії приватних виконавців, особа щодо якої розглядається питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності, має можливість взяти участь у засіданні Дисциплінарної комісії приватних виконавців, надати пояснення на спростування висновків Комітету з етики. Матеріалами справи підтверджено та доводами апеляційної скарги не спростовано, що апелянту була надана можливість взяти участь у засіданні Дисциплінарної комісії приватних виконавців 16.05.2025, проте апелянт таким правом не скористалась, та доказів на наявність поважності причин неможливості взяти участь у засіданні 16.05.2025, не надала ані до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, ані до суду. 
При цьому, апеляційна скарга не містить обґрунтувань того, яким чином прийняття, за відсутності апелянта, Радою приватних виконавців України на своєму засіданні 21.11.2024 рішення про направлення подання до Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця ОСОБА_1 , вплинуло на права, обов`язки або інтереси приватного виконавця. 
Водночас, апеляційний суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено та доводами апеляційної скарги не спростовано, що на звернення Київського районного суду м. Одеси від 16.09.2024 приватним виконавцем були надані пояснення до Ради приватних виконавців України, а на доповнення від 24.10.2024 до звернення Київського районного суду м. Одеси від 16.09.2024, приватним виконавцем були надані пояснення до Дисциплінарного уповноваженого. 
Всі надані приватним виконавцем пояснення відображені у висновку Дисциплінарного уповноваженого від 27.02.2025, викладені у поданні про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 21.03.2025, досліджені Дисциплінарною комісією приватних виконавців 16.05.2025, що відображено у протоколі №90 від 16.05.2025
При цьому, за змістом протоколу №90 від 16.05.2025 Дисциплінарна комісія приватних виконавців, приймаючи оскаржуване в цій справі рішення, дослідила не тільки висновок Комітету з етики та рішення Ради приватних виконавців №76 від 21.11.2024. 
Дисциплінарною комісією приватних виконавців були досліджені усі матеріали дисциплінарного провадження, в тому числі і усі пояснення, надані приватним виконавцем, з наданням правової оцінки, як виявленим порушенням, так і запереченням приватного виконавця щодо них.
Оскільки предметом перевірки за рішенням Ради приватних виконавців України були обставини, повідомлені у листах Київського районного суду м. Одеси як від 16.09.2024, так і від 24.10.2024 (як доповнення дод листі від 16.09.2024), апеляційний суд вважає хибними твердження апелянта, що висновок Комітету з етики винесений поза межами предмету скарги.
Щодо доводів апелянта стосовно неправильного тлумачення судом першої інстанції строків притягнення до дисциплінарної відповідальності апеляційний суд зазначає таке. 
Так, на думку апелянта строк притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності сплинув 18.01.2025, оскільки розгляд подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та прийняття Дисциплінарною комісією рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення повинно відбутися протягом двох місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше двох років з дня його вчинення. При цьому апелянт вважає, що за приписами п.6-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1403-VIII, зупинення строку розгляду подання означає зупинення дисциплінарного провадження, а наслідком зупинення строку є зупинення вчинення якоїсь дії. А тому Дисциплінарна комісія мала б зупинити розгляд дисциплінарної справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №1403-VIII, дисциплінарна комісія розглядає подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та приймає рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення протягом двох місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Відповідно до підпункту 1 пункту 6-1 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1403-VIII, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», зупиняються до припинення або скасування воєнного стану в Україні встановлені частиною першої статті 40 цього Закону строки розгляду Дисциплінарною комісією подань про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та прийняття рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
Отже, на час виникнення спірних правовідносин зупинені строки розгляду подань про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, зупинені строки притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та строки прийняття рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення. 
Апеляційний суд зазначає, що зупинення строку, означає тимчасове зупинення відліку часу, протягом якого має бути розглянуте подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, протягом якого має бути прийняте рішення про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, протягом якого має бути прйиняте рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
За наведених обставин апеляційний суд відхиляє як помилкове, посилання апелянта на те, що зупинення перебігу строку, означає зупинення Дисциплінарною комісією розгляду дисциплінарної справи. 
Відхиляє апеляційний суд і посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №1340/5185/18, оскільки законодавче врегулювання в частині строків притягнення до дисциплінарної відповідальності, у порівнянні із 2018 року, зазнали змін, та на час виникнення спірних правовідносин у справі, яка переглядається апеляційним судом, ці строки є зупиненими.
Щодо відхилення судом першої інстанції доводів стосовно правомірності наказу Мін`юсту «Про затвердження складу Дисциплінарної комісії приватних виконавців» та доводів апеляційної скарги з цього приводу, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до п.п. 29 п. 12 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою КМУ №228 від 02.07.2014, Міністр підписує накази Мін`юсту.
Наказ Міністерства юстиції України «Про затвердження складу дисциплінарної комісії приватних виконавців» №697/7 від 10.04.2025 підписаний першим заступником Міністра - Миколою Кучерявенком.
Згідно з довідкою, виданою начальником Управління з персоналу Міністерства юстиції України №104/14.1-21/25 від 08.04.2025, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 08.04.2025 №695/к виконання обов`язків Міністра юстиції України з 09 по 13 квітня 2025 покладено на першого заступника Міністра юстиції України Кучерявенка Миколу Петровича . 
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що наказ Міністерства юстиції України «Про затвердження складу дисциплінарної комісії приватних виконавців» №697/7 від 10.04.2025 уповноваженою особою - першим заступником Міністра юстиції України Кучерявенком Миколою Петровичем , який станом на 10.04.2025 виконував обов`язки Міністра юстиції України.
Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №1340/5185/18, зокрема в частині, що стосується висновків суду касаційної інстанції щодо підписання оскаржуваного в тій справі наказу Міністерства юстиції України, грунтуються на інших фактичних обставин (відсутність факту покладення виконання обов`язків міністра на посадову особу, яка підписала оскаржуваний наказ). 
Доводи апелянта щодо надання судом першої інстанції неправильної оцінки правомірності відхилення відводів, заявлених членам Дисциплінарної комісії приватних виконавців, гуртуються на наявності у членів Дисциплінарної комісії приватних виконавців приватного інтересу, який полягає в тому, що:
- члени Дисциплінарної комісії Верба О. Б. , Чорна В. В. , Ковальський М.Р., Ковальчук Л. І., Макаревич Я. погодили подання про застосування до апелянта попереднього дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності, яке є предметом судового оскарження (справа №200/7873/24); не відповідали на офіційні звернення апелянта, у зв`язку з чим було подано скаргу до Мін`юсту і позов до суду (справа №200/1671/24);
- у відношенні голови Дисциплінарної комісії - Гайченко А. В. апелянтом подано низку скарг до Офісу Президента України та Кабінету Міністрів України, а також за заявами апелянта відносно нього внесені відомості до ЄРДР в декількох кримінальних провадженнях. 
Апеляційний суд зазначає, що за приписами ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адміністративну процедуру» посадова особа адміністративного органу, яка розглядає справу, не може брати участі в адміністративному провадженні та підлягає відводу (самовідводу), якщо:
1) вона є або була учасником такого адміністративного провадження чи його представником;
2) вона залучена або була залучена до участі в такому адміністративному провадженні як особа, яка сприяє розгляду справи;
3) вона є членом сім`ї або іншою близькою особою учасника адміністративного провадження або його представника;
4) вона бере участь в одному й тому самому судовому провадженні з учасником адміністративного провадження або його представником;
5) вона перебувала або перебуває у службовій чи іншій залежності від учасника адміністративного провадження чи його представника;
6) вона має або може мати приватний інтерес у результаті вирішення справи;
7) існують інші обставини, що викликають або можуть викликати сумнів у безсторонності (неупередженості) посадової особи адміністративного органу.
Апеляційний суд зазначає, що посилаючись на наявність у членів дисциплінарної комісії приватного інтересу, апелянт не вказав, яку саме особисту заінтересованість мають зазначені посадові особи (майнового чи немайнового характеру), яка може вплинути на їх неупередженість (наприклад, майнова вигода: отримання грошей, майна послуг, знижок; немайнові переваги: кар`єрний зріст, особиста подяка, задоволення інтересів друзів чи родичів, ін.; позаслужбові зв`язки: дружні, сімейні або діло стосунки поза мажами роботи). 
Відхиляє апеляційний суд, як безпідставне, посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не врахував вимоги Методичних рекомендацій Національного агентства з питань запобігання корупції «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції», оскільки члени Дисциплінарної комісії мали приватний інтерес, а тому прийняте ним рішення є таким, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів.
Закон України «Про запобігання корупції» визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції»:
приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;
реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;
Як було зазначено раніше, апеляційна скарга не містить чіткого та конкретного визначення в чому полягає приватний інтересе кожного з членів дисциплінарної комісії, про які вказано в апеляційній скарзі, та у зв`язку із цим, у чому саме полягає реальний конфлікт інтересів.
Факт подання скарг на членів Дисциплінарної комісії, факт прийняття раніше членами Дисциплінарної комісії рішень щодо застосування до апелянта попереднього дисциплінарного стягнення, наявність судових справ щодо оскарження раніше прийнятих Дисциплінарною комісією рішень, зареєстрованих в ЄРДР заяв апелянта про вчинення головою Дисциплінарної комісії кримінальних правопорушень, не свідчить про беззаперечну наявність у вказаних осіб приватного інтересу та про наявність реального конфлікту інтересів в розумінні Закону України «Про запобігання корупції», час розгляду дисциплінарної справи стосовно апелянта в цій справі.
Посилаючись на те, що суд першої інстанції проігнорував доводи позивача про те, що дисциплінарними органами винесені рішення з перевищенням наданих їм законом повноважень, апелянт вказує на помилковість висновків дисциплінарних органів про вчинення дисциплінарного правопорушення.
З цього приводу апеляційний суд зазначає таке.
Як підтверджено матеріалами справи підставою для прийняття оскаржуваного в цій справі рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, є порушення апелянтом норм Кодексу професійної етики приватних виконавців України, що полягає:
- в умисному зловживанні процесуальними правами, 
- у позапроцесуальних звернень до суду з метою вчинення тиску на суд та з наміром ухвалення потрібних приватному виконавцю рішень,
- в поширенні публікацій з порушенням принципів професійної етики, зокрема, чесності, стриманості, коректності та терпимості.
Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, зміст спірних правовідносин, які склались у цій справі, зводиться до питання наявності або відсутності у діях приватного виконавця ОСОБА_1 ознак складу дисциплінарного проступку, як підстави для застосування дисциплінарного стягнення.
Перевіряючи висновки суду першої інстанції, доводи апелянта та заперечення на апеляційну скаргу, в частині висновків щодо зловживання апелянтом процесуальними правами, апеляційний суд зазначає таке.
Трьома ухвалами Київського районного суду м. Одеси від 21.08.2024 у справі №947/22065/23, залишеними без змін постановами Одеського апеляційного суду від 174.12.2024, під час вирішення подань приватного виконавця ОСОБА_1. щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, щодо примусового проникнення до житла, судом встановлені факти зловживання процесуальними правами приватним виконавцем, оскільки приватний виконавець неодноразово звертався до суду з такими самими поданнями, у задоволенні яких було відмовлено ухвалами суду від 15.08.2024, 20.08.2024 (щодо примусового проникнення до житла), які у встановлено законом порядку не були оскаржені до суду апеляційної інстанції, але нові подання за текстом та обґрунтуванням є такими самими як і попередні, нові докази відсутні. Також, одна ухвала Київського районного суду м. Одеси (від 27.08.2024 у справі №947/33682/23) змінена в мотивувальній частині шляхом виключення визнання судом зловживання процесуальними правами приватним виконавцем.
За встановлених фактичних обставин, Дисциплінарною комісією приватних виконавців, в результаті всебічного розгляду питання щодо зловживання приватним виконавцем своїми процесуальними правами, достеменно та беззаперечно встановлено, що зловживання приватним виконавцем ОСОБА_1. своїми процесуальними правами тричі, що встановлено в ухвалах Київського районного суду м. Одеси від 21.08.2024 у справі №947/22065/23 та постановах Одеського апеляційного суду від 17.12.2024 у справі №947/22065/23, які набрали законної сили та є чинними. 
При цьому апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо відсутності окремих ухвал або ухвал про застосування заходів процесуального примусу.
Так, за змістом ст. ст. 143-148 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою, в тому числі, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. При цьому вжиття заходів процесуального примусу, зокрема, накладення штрафу, є правом суду, а не його обов`язком, і таких захід може бути застосований у разі неодноразового зловживання процесуальними правами.
Щодо постановлення окремої ухвали стосовно приватного виконавця, то за приписами ч. 3 ст. 262 ЦПК України, суд може постановити окрему ухвалу щодо приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.
Відтак, застосування заходів процесуального примусу чи постановлення окремої ухвали є правом суду, яке він може реалізувати за певних обставин.
Проте, вчинення дій, які є зловживанням процесуальними права може фіксуватись не тільки в ухвалах постановлених за наслідками розгляду питання щодо застосування заходів процесуального примусу або щодо постановлення окремої ухвали.
Тому, посилання апелянта на відсутність окремих ухвал та ухвал про застосування штрафу не спростовує факт вчинення апелянтом, дій які є зловживанням процесуальними правами, що встановлено в ухвалах суду першої інстанції та підтверджено постановами суду апеляційної інстанції.
Надання правової оцінки змісту ухвалам Київського районного суду м. Одеси від 21.08.2024 у справі №947/22065/23 та постановам Одеського апеляційного суду від 17.12.2024 у справі №947/22065/23 не входить до повноважень, ані Ради приватних виконавців України, ані до повноважень Дисциплінарної комісії приватних виконавців. Вказані органи можуть лише встановити факт наявності судових рішень, які набрали законної сили, та в яких зафіксовані факти зловживання приватним виконавцем процесуальними права.
Матеріалами справи підтверджено та доводами апеляційної скарги не спростовано, те, що трьома судовими рішеннями, які набрали законної сили встановлені факти зловживання апелянтом в цій справі своїми процесуальними правами як приватним виконавцем, ці факти досліджені, обговорені під час вирішення питання щодо притягнення апелянта до дисциплінарної відповідальності, обговорені та відхилені заперечення приватного виконавця.
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обставини зловживання приватним виконавцем ОСОБА_1. своїми процесуальними правами при зверненні до суду з поданнями є належним чином встановленими та знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. 
Перевіряючи висновки суду першої інстанції, доводи апелянта та заперечення на апеляційну скаргу, в частині висновків щодо поза процесуальних звернень приватного виконавця до суду з метою вчинення тиску на суд та з наміром ухвалення потрібних приватному виконавцю рішень, апеляційний суд зазначає таке.
Під час дисциплінарного розгляду було встановлено та матеріалами судової справи підтверджено, що приватний виконавець ОСОБА_1. дев`ять разів зверталася на ім`я голови Київського районного суду м. Одеси із листами, у яких висловлювала незгоду з судовими рішеннями, прийнятими суддями Безкровним Я.В., Куриленко О.М., Огренич І.В., Петренко В.С., Калініченко Л.В., зазначала про те, що їх поведінка підриває авторитет правосуддя, просила довести до відома суддів положень законодавства, якими визначено форми та зміст заяв і клопотань, що подаються приватним виконавцем, а також якими врегульовано порядок прийняття таких подань та їх розгляд по суті; просила провести нараду, на якій довести до відома суддів зміст статті 28 Закону України "Про виконавче провадження", та рішення інших судів, якими були задоволені подання про тимчасове обмеження боржників у праві виїзду за кордон та подання про примусове проникнення до житла боржників; просила голову суду вжити заходів щодо недопущення поведінки суддів, які на її думку, чинять перепону у примусовому виконання рішення суду.
Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що одними з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках касаційне оскарження судового рішення.
Відтак, приватний виконавець, у разі не погодження із судовим рішенням, постановленим судом, має право на його оскарження, у передбаченому процесуальним законом порядку. Поряд із цим, приватний виконавець повинен виявляти повагу до судового рішення, яке набрало законної сили та ним не було оскаржене та утриматися від звернень до суду, у яких викладена негативна оцінка та незгода із рішеннями, у спосіб який не передбачений процесуальним законом.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відхилення доводів позивача про те, що вказаними листами вона мала намір лише довести до відома судову практику. Суд першої інстанції доречно зауважив, що такі наміри можуть бути реалізовані у процесуальний спосіб, зокрема, шляхом посилання на судову практику, чинне законодавство у поданнях (заявах, клопотаннях, що подаються в межах справи); шляхом подання апеляційних скаргах із наведенням в них, у якості обґрунтувань вимог апеляційної скарги, в тому числі і на судову практику та на норми права, які мали бути застосовані судом першої інстанції, але не були застосовані. 
Погоджується апеляційний суд і з тим, що зміст цих звернень, які, зокрема, містять такі формулювання як: "своїми незаконними вимогами суд обмежує приватному виконавцю у доступі до правосуддя…", "судом вигадано нову підставу для відмови в обмеженні боржниці у праві виїзду …", "поведінка судді підриває авторитет правосуддя…", "своїми діями суддя чинить перепону у виконані рішення суду" та інші) свідчить про те, що метою їх подання було не лише доведення до відома суддів судової практики, а вбачаються ознаки наміру впливу в поза процесуальний спосіб на ухвалення судових рішень. 
Дисциплінарна комісія приватних виконавців, спираючись на висновки Дисциплінарного уповноваженого, зазначила, що послідовне подання приватним виконавцем звернень до голови Київського районного суду м. Одеси з власною оцінкою судового рішення та дій суддів, а також одночасне звернення з поданнями, які уже неодноразово розглядалися судом та щодо яких були постановлені відповідні ухвали, виходить за межі добросовісної та сумлінної поведінки приватного виконавця в судовому процесі. 
Апеляційний суд, як і суд першої інстанції, погоджується із таким висновком Дисциплінарної комісії приватних виконавців, та зазначає, що такий висновок не спростовується доводами апеляційної скарги 
Отже, враховуючи зміст листів приватного виконавця ОСОБА_1 до голови Київського районного суду м. Одеси, суд першої інтенції правильно погодився із висновками Комітету з етики, Дисциплінарного уповноваженого, що в наступному було враховано і Дисциплінарною комісією при прийнятті оскаржуваного рішення, що їх можна цілком обґрунтовано розцінювати як намір впливу на суд, з метою схилити суддів до ухвалення в майбутньому рішень, якими подання приватного виконавця будуть задовольнятися. 
При цьому, апеляційний суд вважає помилковим посилання апелянта на те, що встановлення фактів тиску на суддю з метою, зокрема, перешкодити виконанню професійних обов`язків або схилити до винесення неправосудного рішення, має право виключно Вища рада правосуддя.
Апеляційний суд зазначає, що за фактичних обставин в цій справі, порушення приватним виконавцем етики полягають у беззаперечно встановленому факті наявності наміру впливу в поза процесуальний спосіб на ухвалення судових рішень, що виходить за межі добросовісної та сумлінної поведінки приватного виконавця в судовому процесі, а не у перешкоджанні у виконанні професійних обов`язків чи схиленні до винесення неправосудного рішення. 
За наведеного відхиляє апеляційний суд і посилання апелянта на те, що судді Київського районного суду м. Одеси зобов`язані були повідомити про факти тиску або втручання в їх діяльність, проте жодного звернення до ВРП не було подано, що спростовує висновки Дисциплінарної комісії приватних виконавців.
Щодо публікацій, розміщених приватним нотаріусом ОСОБА_1 на сайті в мережі інтернет, апеляційний суд зазначає таке.
Як вбачається із висновку Дисциплінарного уповноваженого, при перевірці обставин, викладених у скарзі Київського районного суду м. Одеси, Дисциплінарним уповноваженим встановлено, що за інтернет посиланням ІНФОРМАЦІЯ_18 наявна сторінка приватного виконавця ОСОБА_1 , на якій міститься посилання на професію приватного виконавця. 
У заяві від 17.02.2025, адресованій дисциплінарному уповноваженому, приватний виконавець ОСОБА_1. не заперечувала належність їй цього сайту, його ідентифікації та інформаційного наповнення. Не містить таких заперечень і апеляційна скарга.
Зокрема в розділі "Публікації", ІНФОРМАЦІЯ_2 розміщені посилання на публікації під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_15". Також, у даному розділі містяться публікація від ІНФОРМАЦІЯ_2 під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_16", а також від ІНФОРМАЦІЯ_2 під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_17".
Надаючи оцінку вказаним обставинам, Дисциплінарний уповноважений зазначив, що приватні виконавці відіграють важливу роль при здійсненні правосуддя, що покладає на них ряд додаткових обов`язків, особливо в тому, що стосується їхньої поведінки. Враховуючи важливість їх участі у здійсненні правосуддя, поведінка приватних виконавців підлягає обмеженням, пов`язаним з їх професійною поведінкою, яка повинна бути обачною, чесною і гідною, вони також користуються винятковими правами і привілеями, які можуть бути різними в різних юрисдикціях, але серед яких зазвичай є певна частка терпимості та стриманості у вираженні власних поглядів, поширенні інформації та публікацій. Дисциплінарний уповноважений виснував, що розміщуючи вказані публікації приватний виконавець ОСОБА_1 не дотрималась принципів професійної етики, зокрема чесності, стриманості, коректності та терпимості, що може підривати незалежність судової влади та авторитет правосуддя серед суспільства та вважав, що розміщуючи наведені публікації на власному сайті, приватний виконавцем ОСОБА_1 допущено порушення статті 25 Кодексу професійної етики приватних виконавців України.
Апелянт не заперечує того факту, що вказані публікації нею поширювалися, вона не є їх автором, і вони є у відкритому доступі у мережі інтернет.
Втім, як правильно зазначила Дисциплінарна комісія приватних виконавців та з чим погодився суд першої інстанції, розміщення таких публікацій, які не можливо вважати достовірними та виваженими, дійсно завдають шкоди авторитету професії приватних виконавців, оскільки можуть розцінюватися як офіційна позиція спільноти приватних виконавців, що є порушенням Кодексу професійної етики приватних виконавців України, які знижують рівень довіри до професії приватного виконавця та дискредитують її в очах суспільства. Адже професія приватного виконавця належить до професій, які користуються підвищеною довірою суспільства. У зв`язку із цим, приватний виконавець повинен дотримуватися високих стандартів не тільки професійної компетентності, але й особистої доброчесності, стриманості в публічному просторі, утримуватися від будь-яких дій, які можуть підірвати довіру до професії приватного виконавця.
Апеляційний суд вважає такі висновки достатньо обґрунтованим, зробленими за результатом належного аналізу змісту публікацій та їх оцінки на предмет відповідності вимогам Кодексу професійної етики. При цьому доводи апеляційної скарги не спростовують наведених висновків суду першої інстанції, з якими погоджується і апеляційний суд.
Щодо обраного виду дисциплінарного стягнення, апеляційний суд зазначає, що при розгляді матеріалів дисциплінарного провадження Дисциплінарною комісією, спираючись на висновки Комітету з етики та Дисциплінарного уповноваженого, враховуючи також і письмові пояснення самого приватного виконавця, встановлено порушення приватним виконавцем вимог Кодексу професійної етики приватних виконавців України, що являє собою протиправність діяння приватного виконавця як елемент складу дисциплінарного правопорушення.
При цьому, вчинення приватним виконавцем зловживання процесуальними правами, поза процесуальні звернення до суду з метою вчинення тиску на суд та з наміром ухвалення потрібних приватному виконавцю рішень, а також поширення публікацій з порушенням принципів професійної етики, зокрема, чесності, стриманості, коректності та терпимості, що може підривати незалежність судової влади та авторитет правосуддя в цілому, - свідчить про умисне порушення приватним виконавцем етичних норм професійної поведінки.
Негативні наслідки таких дій полягають у завданні шкоди авторитету професії приватного виконавця, підрив довіри та дискредитуванні її в очах суспільства.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що оцінювання вибору дисциплінарного стягнення органом, який відповідно до закону уповноважений його застосовувати, є дискреційною компетенцію цього органу.
Зі змісту оскаржуваного рішення Дисциплінарної комісії вбачається, що з огляду на обставини вчинення та тяжкість проступку, члени комісії одностайно проголосували за задоволення подання Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця. 
Враховуючи кількість та характер вчинених приватним виконавцем порушень Кодексу етики, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що застосоване стягнення є пропорційним та співмірним допущеним порушенням.
При цьому, суд першої інстанції врахував, що в ході розгляду справи була вставлена обставина скасування постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2025 у справі №200/7873/24 наказу Міністерства юстиції України №2767/7 від 08.11.2024 про зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 , прийняття якого було враховано Дисциплінарною комісією при виборі дисциплінарного стягнення як факт застосування до виконавця стягнень протягом останнього року.
Втім, як правильно зауважив суд першої інстанції, факт прийняття наказу Міністерства юстиції України №2767/7 від 08.11.2024 про зупинення діяльності приватного виконавця ОСОБА_1 строком на один місяць, був врахований лише як додатковий факт та не був визначальним при обранні виду дисциплінарного стягнення.
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, який не спростовується доводами апеляційної скарги, про те, що Дисциплінарною комісією під час розгляду подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, ретельно досліджено обставини справи, враховано пояснення позивача, усі елементи дисциплінарного проступку належним чином досліджені та встановлені, і як наслідок, зроблені обґрунтовані висновки про наявність підстав для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.
Водночас, при обранні виду дисциплінарного стягнення, враховані обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, що свідчить про правомірність накладення на приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця, як об`єктивного та правомірного, що відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, та узгоджується з норм пунктів 2, 3 та пункту 8 частини другої статті 2 КАС України (з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення).
Оскільки правомірність рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, оформленого протоколом №90 засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 16.05.2025, про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця підтверджена матеріалами справи та не спростована доводами апеляційної скарги, то наказ Міністерства юстиції України 05.06.2025 №1085/7, яким уведено в дію означене рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 16.05.2025, як акт індивідуальної дії, яким вводиться в дію рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, не підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції принципу офіційного з`ясування, щодо не встановлення обставин, які необхідно було встановити для вирішення спору, щодо не встановлення доказів якими обґрунтоване звернення Київського районного суду м. Одеси, не знайшли свого підтвердження та спростовані змістом оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд зазначає таке.
Щодо відмови у залученні судом першої інстанції доказів по справі за заявою позивача від 03.03.2026 (запит позивача до ВРП від 24.02.2026 та відповідь ВРП від 03.03.2026 щодо відсутності звернень суддів Київського районного суду м. Одеси у їх діяльність), апеляційний суд зазначає, що події, які кваліфіковані як порушення етики приватного виконавця відбулись у 2024 році, дисциплінарне провадження було порушене у листопаді 2024 року, подання датоване 21.03.2025, судове провадженні в цій справі відкрите 23.06.2025, перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження відбувся 07.07.2025, проте звернення апелянта до ВРП відбулось лише у лютому 2026 року. При цьому, сама заява позивача, подана через електронний кабінет 03.03.2026, не містить обставин, за яких вказані докази не могли бути отримані позивачем раніше та подані до суду першої інстанції у строки, визначені КАС України.
Щодо клопотань позивача по постановлення окремих ухвал, то апеляційний суд зазначає, що за змістом статті 249 КАС України постановлення окремих ухвал є правом, а не обов`язком суду, і таким правом суд користується не за заявою учасників справи, а лише у разі коли судом виявлено під час розгляду справи порушення закону. 
Проте доводи апелянта з цього приводу ґрунтуються на нерозумінні змісту ч. 8 ст. 249 КАС України, адже суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. В той час як клопотання позивача про постановлення судом першої інстанції окремих ухвал стосується суддів Київського районного суду м. Одеси, по відношенню до яких Одеський окружний адміністративний суд не є судом вищої інстанції, і не є судом який за правилами адміністративного судочинства, переглядає справу, що була розглянута Київським районним судом м. Одеси.
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням. Також доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. 
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 22 липня 2026 року

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	Н.В. Вербицька   О.В. Джабурія