Справа № 570/3969/25
Номер провадження 2/570/247/2026
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2026 року м.Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Штогуна О.С.
за участю секретаря судового засідання Соломицької Л.М.
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -
в с т а н о в и в :
12 серпня 2025 року  ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом до  ОСОБА_3 (далі – відповідач 1), ОСОБА_4 (далі – відповідач 2), треті особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить суд: встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 2012 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою АДРЕСА_1 .
Позивачка в обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 2012 року проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вела з ним спільне господарство, мала спільний побут, взаємні права та обов`язки, а також спільний бюджет. Під час спільного проживання у них народився син ОСОБА_6 , відомості про батька якого при державній реєстрації народження були внесені відповідно до частини першої ст.135 Сімейного кодексу України. Зазначила, що протягом спільного життя вони разом проживали за різними адресами, зокрема у місті Рівне та селі Олишва, спільно утримували сім`ю, виховували та лікували сина, який є дитиною з інвалідністю, придбавали майно, вирішували побутові питання та планували спільне майбутнє. Позивачка вказала, що 08 червня 2024 року ОСОБА_5 було мобілізовано до лав Збройних Сил України, а ІНФОРМАЦІЯ_4 він загинув під час виконання обов`язків військової служби. За життя він матеріально забезпечував сім`ю, перераховував кошти на її рахунки, а вона за його згодою користувалася банківською карткою, на яку надходило його грошове забезпечення, використовуючи ці кошти в інтересах сім`ї. Після його загибелі вона продовжує підтримувати зв`язок із його батьками, які не заперечують факту їхнього спільного проживання та визнають її право на отримання частки одноразової грошової допомоги. Також зазначила, що рішенням Рівненського міського суду від 04 червня 2025 року встановлено факт батьківства ОСОБА_5 щодо їхнього сина, яке набрало законної сили. На підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу вона посилається на письмові докази, фотоматеріали, записи у військовому квитку загиблого, показання свідків, а також на відсутність спору з батьками загиблого щодо зазначених обставин. Зазначає, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є необхідним для реалізації її права на отримання частки одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.
05 листопада 2025 року надійшли пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Міністерства оборони України, в яких зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу суд повинен встановити сукупність обставин, які свідчать про існування фактичних сімейних відносин, а саме: спільне проживання, ведення спільного побуту, наявність взаємних прав та обов`язків, спільного бюджету, спільних витрат, придбання майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла та інших обставин, що підтверджують реальність сімейних відносин. Посилалося на положення ст. 3 Сімейного кодексу України, рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 та правові висновки Верховного Суду і Великої Палати Верховного Суду щодо критеріїв встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а також щодо належності й допустимості доказів у справах цієї категорії. Зазначило, що самі по собі спільні фотографії, спільний відпочинок, пересилання коштів чи показання свідків без підтвердження ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків не є достатніми для встановлення такого факту. Просило суд врахувати наведені пояснення під час вирішення справи, ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а також провести судове засідання за відсутності представника Міністерства оборони України.
05 листопада 2025 року від відповідача ОСОБА_4 до суду надійшла заява про визнання позовних вимог, в якій остання повідомила суд, що зі змістом та обґрунтуваннями позовної заяви ознайомлена та підтверджує, що висвітлені позивачем обставини відповідають дійсності. Позовні вимог визнає в повному обсязі. Разом з тим, з огляду на вік та стан здоров`я прибути на слухання справи не має можливості, у зв`язку з чим просить слухання справи просить проводити у її відсутність. 
23 грудня 2025 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ІНФОРМАЦІЯ_1 – подав письмові пояснення, в яких зазначив, що не є розпорядником інформації, яка могла б безпосередньо підтвердити чи спростувати факт проживання позивачки із загиблим військовослужбовцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вказав, що органи ТЦК та СП лише приймають документи від членів сімей загиблих військовослужбовців, встановлюють коло можливих отримувачів одноразової грошової допомоги та передають матеріали до Міністерства оборони України для прийняття відповідного рішення. Звернув увагу на те, що факт проживання однією сім`єю повинен підтверджуватися належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема доказами ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, взаємних прав та обов`язків, тоді як самі по собі спільні фотографії, показання свідків, пересилання коштів чи спільне проживання не є достатніми для встановлення такого факту. Просив долучити подані пояснення до матеріалів справи, врахувати їх під час ухвалення рішення та розглянути справу без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_5 .
10 лютого 2026 року від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшла заява про визнання позовних вимог, в якій останній повідомив суд, що зі змістом та обґрунтуваннями позовної заяви ознайомлений та підтверджує, що висвітлені позивачем обставини відповідають дійсності. Позовні вимог визнає в повному обсязі. Разом з тим, з огляду на вік та стан здоров`я прибути на слухання справи не має можливості, у зв`язку з чим просить слухання справи просить проводити у його відсутність.
Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, підтвердили обставини викладені в заяві, просили суд позов задовольнити.
У судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_7 , батько позивачки, який підтвердив, що позивачка та ОСОБА_5 протягом тривалого часу проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний побут, разом виховували сина та матеріально забезпечували сім`ю. Також свідок пояснив, що вони постійно проживали разом за різними адресами, спільно вирішували побутові питання та фактично сприймалися родичами й оточуючими як чоловік і дружина.
Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, свідка, дослідивши наявні у справі письмові докази, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що з 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 
Під час спільного проживання, ІНФОРМАЦІЯ_6 , у них народився син – ОСОБА_8 , щодо якого рішенням Рівненського міського суду від 04 червня 2025 року встановлено факт батьківства ОСОБА_5 .
До 2019 року сторони проживали у квартирі по АДРЕСА_2 . 
19 серпня 2019 року ОСОБА_5 набув у власність 7/32 частини житлового будинку по АДРЕСА_3 , після чого сторони разом із сином переїхали до зазначеного будинку та проживали там до 2022 року.
Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації у 2022 році сторони разом із сином тимчасово переїхали до батьків ОСОБА_5 у с.Олишва Рівненського району Рівненської області, де проживали до 2023 року.
У зв`язку з необхідністю проходження сином лікування, а також з огляду на непридатність будинку по АДРЕСА_3 для проживання у зимовий період, сторони повернулися до м. Рівне та почали проживати у квартирі по АДРЕСА_1 , яка перебувала у спільній частковій власності позивачки та її батька.
Судом встановлено, що протягом спільного проживання сторони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом виховували та утримували сина, який є дитиною з інвалідністю, спільно забезпечували його лікування та реабілітацію, здійснювали витрати на потреби сім`ї, а після мобілізації ОСОБА_5 продовжував матеріально забезпечувати сім`ю.
08 червня 2024 року ОСОБА_5 був призваний на військову службу за мобілізацією. 
ІНФОРМАЦІЯ_4 він загинув під час виконання бойового завдання, що підтверджується матеріалами справи.
Наведені обставини суд встановив на підставі досліджених письмових доказів, зокрема свідоцтва про народження дитини, рішення Рівненського міського суду про встановлення батьківства, договору купівлі-продажу нерухомого майна, витягів з Державного реєстру речових прав, технічної документації на нерухоме майно, документів щодо права власності на квартиру, медичних документів стосовно дитини, документів щодо проходження військової служби та загибелі ОСОБА_5 , довідки ОСББ, акта про фактичне проживання, інших письмових доказів, а також показань допитаного у судовому засіданні свідка.
Суд також бере до уваги, що відповідачі у справі подали письмові заяви про визнання позову, не заперечували обставин викладених у позовній заяві та просили позов задоволити.
Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (ч. 1 ст. 315 ЦПК України).
Отже, справи про встановлення фактів розглядаються за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду за умов, якщо факти, які підлягають встановленню, мають юридичний характер, тобто відповідно до закону викликають юридичні наслідки - виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 305/279/16-ц (провадження № 61-30299св18)).
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначала, що встановлення в судовому порядку факту проживання однією сім`єю із  ОСОБА_5 необхідно для вирішення питання щодо отримання частки одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі чоловіка.
Згідно наданої позивачем довідки про причини смерті №843 від 28 жовтня 2024 року,  ОСОБА_5 загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 в результаті мінно-вибухової травми з множинними переломами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів.
В силу ч. ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно роз`яснень Верховного Суду України, які містяться у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.
Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і тому подібне.
Згідно вимог ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.
Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.
Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.
Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.
Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).
У ч.1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3 ст. 89 ЦПК України).
Отже, належними та допустимими доказами встановлено, що з 08 квітня 2012 року і по загибелі -  ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 проживали разом, вели спільне господарство, мали загальних бюджет, опікувалися одне одним, виховували та лікували дитину, мали взаємні права та обов`язки, що свідчить про наявність між ними сталих відносин притаманних подружжю,  а тому заява підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 82, 89,141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Позов  ОСОБА_1 до  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - задоволити повністю. 
Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 08 квітня 2012 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного текста рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони справи:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач -  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 ;
відповідач -  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя Штогун О.С.