ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 645/7413/25
Номер провадження 22-ц/818/3560/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,
суддів Маміної О.В., Яцини В.Б.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» на рішення Немишлянського районного суду міста Харкова від 25 лютого 2026 року в складі судді Лисенко О.О. по справі № 645/7413/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В :

21 жовтня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 20 серпня 2021 року між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 укладено Заяву-Договір № TDB.2021.0044.24202 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, який складається з публічної частини договору, розміщеної у місці інформування Клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua та в мережі інтернет www.todobank.com, та індивідуальної частини - вказаної Заяви-Договору.
Відповідно до умов договору кредитодавець встановив Доступний ліміт кредитної лінії у межах Максимального ліміту кредитної лінії до 200 000,00 грн, процентна ставка (фіксована) склала 56% річних, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 87,30% річних, строк кредиту - 12 місяців.
Позичальник зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплати відсотків за користування кредитною лінією не виконав, у зв`язку з чим станом на 03 вересня 2024 року утворилась заборгованість перед Банком у загальному розмірі 22 659,41 грн, що складається з: заборгованості за кредитом - 8 256,76 грн; заборгованості по сплаті відсотків - 14 402,65 грн.
03 вересня 2024 року між АТ «МЕГАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МУСТАНГ ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС»), за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, укладено Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, згідно з яким ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора щодо ОСОБА_1 
27 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» та ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» укладено Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, за яким останнє набуло право вимоги до відповідача.
Посилаючись на вказані обставини, ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № TDB.2021.0044.24202 у розмірі 22 659,41 грн, судовий збір у сумі 2 422,40 грн та витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката у сумі 11 200,00 грн.
19 листопада 2025 року представником відповідача - адвокатом Некрасовим О.В. подано відзив на позовну заяву, у якому представник заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовував тим, що пересічний споживач не може бути належно поінформований про складні умови кредитування, розміщені в Умовах і Правилах надання банківських послуг. Представник зауважив, що надані позивачем виписки з банківських програмних комплексів відображають виключно внутрішній бухгалтерський облік банку та технічне перенесення заборгованості між рахунками, а не факт реального отримання відповідачем кредитних коштів чи виникнення овердрафту. Щодо нарахування процентів у розмірі 14 402,65 грн зазначив, що право кредитодавця нараховувати договірні проценти припинилося зі спливом визначеного договором 12-місячного строку кредитування (орієнтовно 20 серпня 2022 року), а також у зв`язку з відкликанням банківської ліцензії та ліквідацією АТ «МЕГАБАНК» згідно з рішенням НБУ від 21 липня 2022 року. Крім того, відповідачем заперечувалися витрати на правничу допомогу в розмірі 11 200,00 грн як недоведені, неспівмірні зі складністю справи та сумою позову, а також зазначалося про їх шаблонний та масовий характер. 
24 листопада 2025 року представником позивача - адвокатом Журавльовим С.Г. подано відповідь на відзив, у якій позивач наполягав на задоволенні позовних вимог. На обґрунтування своєї позиції зазначав, що заборгованість розрахована відповідно до укладеного 20 серпня 2021 року Заяви-Договору № TDB.2021.0044.24202 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування, Умов та Тарифів банку, які підписанням заяви відповідач беззастережно прийняв. Зазначив, що виписки по особовому рахунку є первинними документами, які підтверджують факт надання кредиту та наявність заборгованості, тоді як відповідач не надав власного розрахунку або доказів на спростування позову. Щодо нарахування процентів зазначав, що договором передбачено його автоматичну пролонгацію та можливість нарахування 50% річних за використання несанкціонованого овердрафту до повного виконання зобов`язання. 
01 грудня 2025 року представником відповідача - адвокатом Некрасовим О.В. подано заперечення на відповідь на відзив. У запереченнях представник відповідача додатково підкреслив, що пункт 8.9 Тарифів банку щодо нарахування 50% річних відсутній у Паспорті споживчого кредиту та не підписувався відповідачем, а витяги з сайтів банку за правовими висновками Великої Палати Верховного Суду не можуть вважатися складовою частиною договору. Представник відповідача зауважив, що позивач у своїй відповіді на відзив не надав спростувань щодо припинення права на нарахування договірних процентів після спливу строку кредитування та після відкликання банківської ліцензії. Крім того, повторно наголосив на неналежності банківських виписок як доказів руху коштів та непомірно завищеному розмірі витрат на правничу допомогу позивача. Додатково заявив, що у разі часткового задоволення позову, справедливий розмір відшкодування витрат на правничу допомогу позивача не має перевищувати 1 500,00 грн. 
Рішення Немишлянського районного суду міста Харкова від 25 лютого 2026 року у позові ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що позивачем по справі не було надано жодного первинного документу (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписки по рахунку та інше) який би засвідчив, що Акціонерним товариством «МЕГА БАНК» було перераховано грошові кошти відповідачу в розмірі, передбаченому кредитним договором, а відповідач ці кошти отримав. 
На вказане судове рішення позивач ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Немишлянського районного суду міста Харкова від 25 лютого 2026 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов передчасних та безпідставних висновків щодо ненадання позивачем первинних документів на підтвердження видачі кредиту. Позивач зазначає, що надані до матеріалів справи виписки з особового рахунку відповідача ОСОБА_1 відповідно до вимог чинного законодавства є первинними бухгалтерськими документами, які відображають усі операції за рахунком (списання та зарахування коштів) і є належним та допустимим доказом наявності заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Підписавши Заяву-Договір № TDB.2021.0044.24202 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, відповідач беззастережно погодився з Умовами, Правилами та Тарифами банку, висловивши свою згоду на встановлення відновлювальної кредитної лінії. Крім того, відповідач здійснював користування кредитними коштами, що підтверджується виписками по рахунку, однак належним чином зобов`язання з повернення коштів не виконав, унаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 22 659,41 грн. Сторона відповідача не надала власного контррозрахунку заборгованості та не спростувала розрахунок, наданий позивачем, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є необґрунтованими. 
01 травня 2026 року представником відповідача - адвокатом Некрасовим О.В. подано відзив на апеляційную скаргу. У відзиві представник відповідача підкреслив, що доводи апелянта є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову через недоведеність факту надання кредитних коштів. Зазначив, що укладення Заяви-Договору № TDB.2021.0044.24202, підписання Паспорта споживчого кредиту та відкриття рахунку свідчать лише про встановлення технічної можливості користування лімітом, але не підтверджують факт реальної видачі кредиту. Представник відповідача зауважив, що надані позивачем банківські виписки та довідка-розрахунок містять лише внутрішні бухгалтерські записи, не є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» і за відсутності меморіальних ордерів чи платіжних доручень не доводять моменту виникнення боргу. Крім того, наголосив, що здійснення окремих платежів не є конклюдентними діями щодо визнання всього розміру заборгованості, а відсутність у відповідача контррозрахунку не звільняє позивача від обов`язку доказування згідно зі статтею 81 ЦПК України. 
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» на рішення Немишлянського районного суду міста Харкова від 25 лютого 2026 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 серпня 2021 року між АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 укладено Заяву-Договір № TDB.2021.0044.24202 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank (а.с. 39).
Відповідно до пункту 4 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору, Банк може надавати Клієнту кредит шляхом сплати з Карткового рахунку платежів Клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах Доступного ліміту Кредитної лінії.
Факт отримання ОСОБА_1 платіжної картки зафіксовано у заключному розділі Кредитного договору, що засвідчено його особистим підписом (а.с. 39 зворот).
Згідно з Паспортом споживчого кредиту, укладеним до вказаного Договору, тип кредиту - поновлювана кредитна лінія на поточному рахунку; сума кредитного ліміту - від 0 до 200 000,00 грн; процентна ставка (фіксована) - 56% річних; реальна річна процентна ставка - 87,30% річних; строк кредиту - 12 місяців; спосіб надання кредиту - шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на Поточному рахунку Клієнта (а.с. 40).
Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості, складеної уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «МЕГАБАНК», розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № TDB.2021.0044.24202 станом на 03 вересня 2024 року становить 22 659,41 грн, з яких: заборгованість за основним боргом - 8 256,76 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 14 402,65 грн (а.с. 35).
03 вересня 2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» укладено Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» набуло право вимоги до Боржників за Основними договорами. Оплата ціни договору у розмірі 23 425 777,00 грн підтверджується платіжною інструкцією № 66895 від 31.07.2024 (а.с.15,16).
27 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» та ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» укладено Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, за умовами якого право вимоги переходить від Первісного кредитора до Нового кредитора з моменту підписання сторонами цього Договору та Додатку № 1. Ціна договору в розмірі 22 730 000,00 грн сплачена ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» частинами, що підтверджується платіжними інструкціями № 1074 від 27.12.2024 (аванс 8 030 000,00 грн), № 1091 від 31.01.2025 (9 200 000,00 грн) та № 1822 від 22.09.2025 (5 500 000,00 грн) (а.с. 12,25).
Згідно з Витягом з Додатку № 1 до Договору № 1/12, до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № TDB.2021.0044.24202 у сумі 22 659,41 грн (а.с. 30).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини 3 статті 10, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором (постанова Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 334/3056/15).
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Згідно з указаним Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором (аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц).
Разом з тим, на підтвердження факту надання кредитних коштів позивачем надано виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за період з 20.08.2021 по 02.12.2022, сформовану у програмному комплексі АТ «МЕГАБАНК» (а.с. 42-45), та виписки по особових рахунках № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 за період з 03.12.2022 по 03.09.2024 року (а.с. 31-33).
Судова колегія, дослідивши зміст указаних виписок, встановила, що вхідний залишок за рахунком № НОМЕР_1 станом на 20 серпня 2021 року (дату укладення Кредитного договору) становить 0,00 грн, а єдиними операціями за вказаним рахунком за весь період з 20.08.2021 по 02.12.2022 є дві проводки - від 29.07.2022 на суму 542,35 грн та від 22.08.2022 на суму 7 714,41 грн, обидві з призначенням платежу «Прострочення кредитної заборгованості по договору овердрафту КК № «TDB.2021.0044.24202» від «20/08/2021». Жодного запису з призначенням «видача кредиту», «надання кредитних коштів», «перерахування коштів за кредитним договором», оплата товару чи послуги або видача готівки вказана виписка не містить.
Виписка по рахунках за період з 03.12.2022 по 03.09.2024 розпочинається операцією від 20.12.2022 з призначенням платежу «Зміна плану рахунків при завантаженні в ЄІОС НБУ», що є технічним перенесенням облікових залишків при передачі обліку до Національного банку України у зв`язку з ліквідацією АТ «МЕГАБАНК», а не самостійною господарською операцією. Усі подальші операції за вказаний період мають призначення «Нарахування %% за період...» та є похідними бухгалтерськими проведеннями нарахування і рознесення відсотків між технічними рахунками обліку, що не відображають рух кредитних коштів на користь позичальника.
Отже, жодна з наданих позивачем виписок не містить первинного запису, який фіксував би операцію фактичної видачі, перерахування чи використання ОСОБА_1 кредитних коштів у межах встановленого Договором ліміту кредитної лінії.
Довідка-розрахунок заборгованості, складена уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «МЕГАБАНК», є похідним документом, складеним самим кредитором на підставі власного внутрішнього обліку, та не містить деталізації первинних операцій, а тому сама по собі не може підміняти собою первинний документ, що підтверджує факт видачі кредитних коштів.
Доводи апелянта про те, що встановлення кредитного ліміту та відкриття кредитної лінії саме по собі свідчить про виконання Банком своїх зобов`язань, судова колегія відхиляє, оскільки відкриття кредитної лінії та встановлення ліміту кредитування створює лише технічну можливість користування кредитними коштами, але не є тотожним фактичному використанню такого ліміту та отриманню відповідачем коштів у будь-якому розмірі.
Не заслуговують на увагу й доводи апелянта про те, що здійсненням часткових платежів 29.07.2022 на суму 542,35 грн та 22.08.2022 на суму 7 714,41 грн ОСОБА_1 вчинив конклюдентні дії, які свідчать про визнання ним умов Кредитного договору, розміру та порядку нарахування відсотків, оскільки, як встановлено судовою колегією, обидва вказані записи є проводками з призначенням «Прострочення кредитної заборгованості», тобто відображають односторонні бухгалтерські дії самого Банку з обліку заборгованості, а не платежі, здійснені відповідачем на погашення боргу. Доказів внесення ОСОБА_1 будь-яких коштів на рахунки, відкриті за Кредитним договором, матеріали справи не містять. За таких обставин відсутність з боку відповідача заперечень щодо періоду нарахування чи власного контррозрахунку не може розцінюватися на користь позивача, оскільки обов`язок довести факт видачі кредитних коштів як підставу виникнення зобов`язання покладається саме на позивача, а питання про повернення чи контррозрахунок заборгованості виникає лише після того, як факт видачі кредиту буде доведено.
Посилання апелянта на положення статті 1069 ЦК України та на постанови Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 752/9423/15-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 червня 2022 року у справі № 464/6785/14-ц судова колегія відхиляє, оскільки у зазначених справах виписки по рахунках містили конкретні операції з розрахунково-касового обслуговування, що підтверджували рух коштів на користь позичальника, тоді як у цій справі виписки таких операцій не містять, а обмежуються виключно технічними проведеннями нарахування відсотків та прострочення заборгованості.
Таким чином, наявними у справі доказами не підтверджено факту надання АТ «МЕГАБАНК» ОСОБА_1 кредитних коштів за Заявою-Договором № TDB.2021.0044.24202 від 20 серпня 2021 року.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», оскільки позивачем не доведено факту надання кредитних коштів відповідачу та фактичного використання відповідачем таких коштів.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до положень статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» залишити без задоволення.
Рішення Немишлянського районного суду міста Харкова від 25 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 17 вересня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина