Заводський районний суд м. Запоріжжя 
Справа № 332/6445/25
Провадження №: 2/332/961/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 вересня 2026 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді Ретинської Ю.І., за участю секретаря Карліної А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Василівської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, 
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2025 року ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Луценка Сергія Михайловича звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до Василівської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_2 . Після смерті батька позивача залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку, що знаходитися за адресою: АДРЕСА_1 .
Спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є його син ОСОБА_1 , інші спадкоємці відмовились від спадщини.
ОСОБА_1 , відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, 17.10.2008 року звернувся до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області, де й була зареєстрована спадкова справа.
07 жовтня 2025 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізькій області Кириченко В.В. звернувся ОСОБА_1 із заявою про завершення спадкування та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_2 .
Оскільки спадкова справа була заведена та зареєстрована у Спадковому реєстрі до введення воєнного стану, свідоцтва про право на спадщину не видавались, спадкова справа не закінчена, тому на підставі заяви спадкоємця гр. ОСОБА_1 , було вчинено передбачені законодавством дії для продовження провадженні по спадковій справі та завершення спадкування.
На підставі вищевказаної заяви поновлено провадження по спадковій справі № 45644652 в Спадковому реєстрі, присвоєно номер спадкової справи №№ 41/2025.
14.10.2025 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 , на житловий будинок у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно, та надано з цього приводу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 13/02-31 від 14.10.2025 року.
У зв`язку з чим, позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок (літ.А,а) загальною площею 90,5 кв.м., житловою площею 40,9 кв.м., з господарськими спорудами літня кухня літ.Б, гараж літ.В, сарай літ.Г, погріб з шийкою літ.пг, огорожа №1, ворота №2, ворота з хвірткою №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі ухвали суду від 09.12.2025, з метою виконання вимог ч.1 ст.189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі.
Ухвалою суду від 24.02.2026 закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні, яке було призначено на 29.06.2026, представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, наведених у позові. 
Представник Василівської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області Каліман С.А. через електронний суд надав заяву про розгляд справи без його участі, та просив прийняти рішення на розсуд суду відповідно до норм чинного законодавства України.
У судовому засіданні 29.06.2026 свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили, що за адресою: АДРЕСА_1 до війни з народження постійно проживав ОСОБА_1 . Будинок належав батькові позивача – ОСОБА_2 . Під час війни будинок дуло зруйновано, а документи не залишилися. 
У судове засідання 03.09.2026 сторони не з`явились. Представник позивача – адвокат Луценко С.М. надав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 8).
Згідно рішення виконавчого комітету Василівської районної Ради народних депутатів Запорізької області від 17.10.1990 року № 196 «Про реєстрацію житлового фонду» та додатку до нього ОСОБА_2 було видано у власність житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 25-28).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , видане повторно 07 жовтня 2025 року Виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради Василівського району Запорізької області (а.с. 9).
Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця ОСОБА_2 : позивач по справі, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Однак, у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 звернувся лише ОСОБА_1 . ОСОБА_6 та ОСОБА_7 11.10.2025 подали нотаріусу заяву, відповідно до якої останні відмовились від прийняття спадщини (а.с. 81, 92-93).
Спадкова справа після померлого ОСОБА_2 була заведена 17.10.2008 (а.с. 70).
Постановою від 14.10.2025 року № 73/02-31 нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів (а.с.103-105).
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
Згідно вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього кодексу, тобто спадкування здійснюється за законом.
Так, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).
Із вимог ст.ст. 1268 та 1269 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 2 ст. 1270 ЦК України).
З урахуванням наведеного, судом встановлено, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , спадщину прийняв рідний син спадкодавця ОСОБА_1 – позивач у справі. 
Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Передумовою для застосування положень ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.
За таких обставин, через відсутність правовстановлюючих документів на підтвердження права власності на спірний будинок позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права на нерухоме майно. Реалізувати своє право у інший, крім судового порядку, спосіб позивач не може.
На підставі вищенаведеного, суд доходить вмотивованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 законні та обґрунтовані, у зв`язку із чим підлягають задоволенню. 
Керуючись ст. ст. 12, 13, 18, 76, 81, 133, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд –
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Василівської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок (літ.А,а) загальною площею 90,5 кв.м., житловою площею 40,9 кв.м., з господарськими спорудами літня кухня літ.Б, гараж літ.В, сарай літ.Г, погріб з шийкою літ.пг, огорожа №1, ворота №2, ворота з хвірткою №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Василівська міська військова адміністрація Василівського району Запорізької області, код ЄДРПОУ 45543059, місцезнаходження за адресою: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 164.

Повний текст рішення виготовлено 11.09.2026.
Суддя Ю.І. Ретинська