1	Справа № 335/4676/26  2/335/2822/2026 	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., за участю секретаря судового засідання Добрянського Н.Є., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2026 року ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № Е07.24225.007651232 від 25.02.2021 в сумі 98 026,04 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору розміром 2 662,40 грн., а також витрат на професійну правничу допомогу розміром 25 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.02.2021 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір № Е07.24225.007651232, за умовами якого позичальнику було надано кредит в розмірі 42 300,00 грн. під 0.01% річних із зобов`язанням повернення кредитних коштів та сплати всіх передбачених договором платежів. 
Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 98 026,04 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту – 40 470,14 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 12,98 грн.; заборгованість по комісіям – 57 542,92 грн.
11.12.2025 укладено договір №11-12/25 відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі за договором № Е07.24225.007651232. 
Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № Е07.24225.007651232 на загальну суму 98 026,04 грн.
Враховуючи те, що відповідач не виконав своїх зобов`язань та припинив повертати грошові кошти, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, розмір якої становить 98 026,04 грн., позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Ухвалою судді від 11.05.2026, вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання на 08.06.2026, яке було відкладено на 01.07.2026, у зв`язку із першою неявкою відповідача у судове засідання.
Виклик відповідача у судові засідання, відповідно до положень ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», здійснювався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Сторони у справі, чи їх представники, у судове засідання, призначене на 01.07.2026, повторно не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, у позові представник позивача просив про розгляд справи за її відсутності, та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та перейшов до стадії ухвалення судового рішення до 07.07.2026.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Судом встановлено, що 25.02.2021 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту та страхування № Е07.24225.007651232, відповідно до якого, банк відкриває рахунок та надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: тип кредиту – «Єдиний»; сума кредиту – 42 300,00 грн.; процентна ставка та тип % річних – 0.01% фіксована; строк кредиту – 60 місяців (п. 1.1 – 1.4 кредитного договору).
Відповідно до п. 1.6. кредитного договору, дата повернення кредиту – 25.02.2026.
Відповідно до п. 1.7. кредитного договору, банк надає кредит позичальнику для власних потреб, шляхом переказу коштів в розмірі 35 847,46 грн. на рахунок НОМЕР_1 позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк», та позичальник доручає банку сплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 6 452,54 грн. згідно з умовами договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п. 2 цього договору. Спосіб оплати – переказ коштів на рахунок ПрАТ «Страхована компанія «ПЗУ Україна страхування життя».
Відповідно до п. 2 кредитного договору, нанесенням власноручного підпису під цим договором страхувальник (застрахована особа) акцептує оферту ПрАТ «Страхована компанія «ПЗУ Україна страхування життя», від імені якого діє страховий агент, та укладає договір добровільного страхування життя № Е07.24225.007651232 від 25.02.2021 для клієнтів АТ «Ідея Банк», який є «договором приєднання».
Відповідно до п. 2.1. частина 1 «Основні умови ДСЖ», страховий випадок – смерть; страхова сума – 35 847,46 грн.; страховий тариф одноразовий – 18,00 %; страховий внесок одноразовий – 6452,54 грн.
Вказаний договір кредиту та страхування підписаний відповідачем ОСОБА_1 власноруч.
Кредитор виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Факт перерахування грошових коштів на рахунок відповідача, підтверджується довідкою про рух коштів по банківському рахунку НОМЕР_1 , який відкрито на ім`я ОСОБА_1 , відповідно до якої 25.02.2021 на рахунок ОСОБА_1 надійшло 42 300,00 грн., призначення платежу – видача кредиту згідно кредитного договору № Е07.24225.007651232 від 25.02.2021.
11.12.2025 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено договір факторингу №11-12/25, за умовами якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Факторинг партнерс», а ТОВ «Факторинг партнерс» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених цим договором.
Права вимоги, які АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Факторинг партнерс» за цим договором, відступаються в розмірі заборгованості боржників та визначені в реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру божників №2 від 11.12.2025 до договору факторингу №11-12/25 від 11.12.2025, ТОВ «Факторинг партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № Е07.24225.007651232 від 25.02.2021 в сумі 98 026,04 грн., з яких: 40 470,14 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 12,98 грн. – сума заборгованості за відсотками, 57 542,92 грн. – заборгованість за комісією.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.
В силу вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач заперечував проти вимог нового кредитора у зобов`язаннях відповідно до статті 518 ЦК України.
Враховуючи надані позивачем докази переходу прав вимоги за договором від 25.02.2021, суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідача в обсязі, визначеному вказаним договором.
Водночас, згідно розрахунку, заборгованість відповідача за договором становить 98 026,04 грн., з яких: 40 470,14 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 12,98 грн. – сума заборгованості за відсотками, 57 542,92 грн. – заборгованість за комісією.
Суд вважає необґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за комісією в розмірі 57 542,92 грн., оскільки в кредитному договорі не зазначено умов та переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлені комісії, отже ТОВ «Факторинг Партнерс» не надав доказів наявності умов та переліку таких послуг, які надавались відповідачу, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника, який до того ж проживає на тимчасово окупованій території і не міг отримувати будь-яких банківських послуг, щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості, є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду № 727/5461/23 від 10.01.2024 року та у постанові Великої Палати Верховного Суду № 496/3134/19 від 13.07.2022 року.
З огляду на викладені обставини, суд доходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» слід задовольнити частково, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 40 483,12 грн, з яких: 40 470,14 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу та 12,98 грн. – сума заборгованості за відсотками, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, тобто 1 099,57 грн. (41,3% від 2 662,40 грн.).
Крім того, у позові представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.
Так, на підтвердження вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, представник позивача надав суду копію договору №02-07/2024 від 02.07.2024 про надання правової допомоги; заявки на надання юридичної допомоги № 31 від 02.03.2026, відповідно до якої: послуга «надання усної консультації з вивченням документів» - 2 години вартість послуги 4000,00 грн., послуга «складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду» - 6 годин вартість 18 000,00 грн., послуга «письмова (вивчення документації Клієнта з посиланням на нормативно-правові акти та підготовкою аналітичної довідки щодо судової практики) вартістю 3 000 грн.; витяг з акту №31 про надання юридичної допомоги від 31.03.2026 по клієнту ОСОБА_1 ; платіжну інструкцію від 10.04.2026 про перерахування за надання правової допомоги згідно договору 25 000 грн. 
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (п. 138, 139 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі №904/1907/15).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п. 107-109 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року №922/1964/21).
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі №756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі №701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі №367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.
Велика Палата Верховного Суду у п. 5.44 постанови від 12 травня 2020 у справі №904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Суд враховує, що дана справа відноситься до категорії справ про споживче кредитування, в якій наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, а обсяг наданих доказів не є надмірним, представництва інтересів клієнта в суді представник позивача не здійснював, та участі в судових засіданнях представник позивача не брав, а тому суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу до 5 000,00 грн.
Саме такий розмір витрат є розумним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі та ціною позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 223 ч. 4, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, – 

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, оф. 521) заборгованість за кредитним договором Е07.24225.007651232 від 25.02.2021 у розмірі 40 483 (сорок тисяч чотириста вісімдесят три) гривні 12 копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, оф. 521) судовий збір у розмірі 1 099 (одна тисяча дев`яносто дев`ять) грн. 57 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., а всього судові витрати у розмірі 6 099 (шість тисяч дев`яносто дев`ять) грн. 57 коп.
В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя       К. В. Гашук