ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"24" серпня 2026 р. Cправа № 910/9187/25  

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Виноградського О.Є., за участю секретаря судового засідання Ганкіної А. Л., 
представники сторін – не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці, в приміщенні Господарського суду Вінницької області справу № 910/9187/25
за позовом: Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (місцезнаходження: площа Івана Франка, буд. 5, місто Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи: 40538421)
до: Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича (місцезнаходження АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 )
про стягнення 143 447,61 грн
УСТАНОВИВ:
Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Донченко Сергія Дмитровича з вимогою про стягнення заборгованості у сумі 143 447,61 грн, з яких: 102 231,38 грн - заборгованість з орендної плати, 4 113,37 грн - заборгованість з відшкодування податку за користування земельною ділянкою, 22 499,26 грн - пеня, 9 184,81 грн - інфляційне збільшення заборгованості з орендної плати, 2 351,85 грн - 3% річних з орендної плати, 3 066,94 грн - штраф у розмірі 3 % від суми заборгованості з орендної плати за договором оренди № 3389 нерухомого майна, що належить до комунальної власності від 14.06.2021 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач, в порушення умов укладеного договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності від № 3389 від 14.06.2021 року, не здійснив оплату орендної плати та відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою податку за користування земельною ділянкою, з дотриманням визначених договором строку та розміру.
Таким чином, за Фізичною особою-підприємцем Донченком Сергієм Дмитровичем наявна заборгованість як з орендної плати, так і з відшкодування податку за користування земельною ділянкою.
У зв`язку з простроченням орендної плати, позивачем здійснено нарахування пені, інфляційного збільшення, 3% річних та штрафу, які разом із сумами основної заборгованості заявлено до стягнення з відповідача.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.07.2025 суд постановив позовну заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до Фізичної особи-підприємця Донченко Сергія Дмитровича з доданими до неї матеріалами - передати за територіальною підсудністю до Господарського суду Вінницької області (21018, м. Вінниця, вулиця Пирогова, 29).
02.02.2026 до Господарського суду Вінницької області супровідним листом № 910/9187/25/491/26 від 26.01.2026 надійшли матеріали справи № 910/9187/25.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2026 справу № 910/9187/25 розподілено судді Виноградському О. Є.
Ухвалою судді Господарського суду Вінницької області від 09.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/9187/25, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09.03.2026 о 15:00 год.
Однак, 09.03.2026, судове засідання у справі № 910/9187/25 не відбулось у зв`язку з оголошенням сигналу "Повітряна тривога" на території Вінницької області, про що складено відповідну службову записку № 37/2026 від 09.03.2026 року.
За наведених обставин, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 12.03.2026, суд постановив повідомити учасникам справи, що підготовче судове засідання у справі № 910/9187/25 відбудеться 06.04.2026 об 11:30 год.
За наслідками розгляду справи 06.04.2026 суд, з урахуванням необхідності належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, постановив ухвали у протокольній формі про продовження строку підготовчого провадження у справі на 30 днів та оголосив перерву в судовому засіданні до 27.05.2026 об 11:00 год.
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 09.04.2026 суд постановив повідомити учасникам справи, що підготовче судове засідання у справі № 910/9187/25 відбудеться 27.05.2026 об 11:00 год.
У судовому засіданні 27.05.2026 судом постановлені ухвали у протокольній формі про прийняття до розгляду заяви № 910/9187/25 від 14.04.2026 (вх. канц. суду № 01-30/3605/26 від 14.04.2026) про зміну предмета позову та здійснення подальшого розгляду справи з урахуванням поданої заяві, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 24.06.2026 об 11:00 год.
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 01.06.2026 суд постановив повідомити учасникам справи, що судове засідання з розгляду справи № 910/9187/25 по суті відбудеться 24.06.2026 об 11:00 год.
Крім того, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 05.06.2026 задоволено заяву представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" Антоненко Любов Леонідівни від 03.06.2026 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. канц. суду № 01-30/5734/26 від 03.06.2026), забезпечено представнику Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" Антоненко Любові Леонідівни участь у судовому засіданні призначеному на 24.06.26 об 11:00 год., у справі № 910/9187/25 в режимі відеоконференції.
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 24.06.2026 постановлено відкласти судове засідання з розгляду справи № 910/9187/25 по суті на 24.08.2026 об 11:30 год.
21.08.2026 до суду через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" надійшла заява № б/н від 21.08.2026 (вх. канц. суду № 01-30/8545/26 від 21.08.2026) про розгляд справи без участі позивача.
На визначену судом дату у судове засідання 24.08.2026 учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
При цьому суд зважає, що про дату, час та місце слухання справи останні повідомлені належним чином ухвалою суду від 24.06.2026, зокрема, позивач - шляхом доставки ухвали суду до Електронного кабінету ЄСІТС, а відповідач - шляхом направлення такої ухвали на адресу місцезнаходження, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Так, відповідно до сформованої в КП "ДСС" довідки про доставку електронного листа, ухвала Господарського суду Вінницької області від 24.06.2026 була доставлено позивачу до Електронного кабінету ЄСІТС – 26.06.2026 року, однак, після направлення вказаної ухвали за адресою місцезнаходження відповідача згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, остання була повернута на адресу суду із відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою".
Згідно із п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (абзац третій підпункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", яка стосується попередньої редакції ГПК України та на даний час є чинною).
Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "За закінченням терміну зберігання", "Адресат вибув", "Адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи, можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій (позиція сформована в ухвалі Верховного Суду від 24.03.2021 в адміністративному провадженні №К/9901/35851/20 та підтримана у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 215/7312/20 від 23.11.2023).
Окрім того, суд зазначає, що ухвалу про відкриття провадження у справі № 910/9187/25, офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень -www.reyestr.court.gov.ua, доступ до якого є безоплатним та цілодобовим.
За наведених обставин, суд вважає, що ним вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про судове провадження у даній справі.
Крім іншого, суд бере до уваги й те, що представником Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" подано заяву про розгляд за відсутності позивача, а на день проведення судового засідання будь-яких письмових заяв і клопотань щодо відкладення розгляду справи, а також відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.
За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.
Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.
Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи. 
Зокрема, згідно із частиною третьою статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки. 
При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
За приписами ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Так, у судовому засіданні 24.08.2026 судом, в порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, підписано скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення у справі без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
14.06.2021 року між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Орендодавець), Фізичною особою-підприємцем Донченком Сергієм Дмитровичем (далі - Орендар) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - Балансоутримувач) було укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності № 3389 (далі – Договір), відповідно до п. 1.1. якого Орендодавець і Балансоутримувач передають, а Орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 Умов, вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 Умов.
Згідно із п. 2.1. Договору Орендар вступає у строкове платне користування Майном у день підписання акта приймання-передачі Майна. Акт приймайння-передачі підписується між Орендарем і Балансоутримувачем одночасно з підписанням цього договору.
Розділом 3 Договору сторони погодили, що орендна плата становить суму, визначену у підпункті 8. 1 пункту 8 Умов. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.
До складу орендної плати не входять витрати зі сплати комунальних послуг, витрати на утримання орендованого майна (послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на підставі окремих договорів, укладених безпосередньо з постачальниками комунальних послуг та/або із Балансоутримувачем та/або виставлених Балансоутримувачем рахунків в порядку, визначеному пунктом 6.5 цього договору.
Нарахування податку на додану вартість на орендну плату та авансовий внесок орендної плати, визначених у підпункті 8.1. пункту 8 та пункті 9 Умов, здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Нарахування податку на додану вартість на забезпечувальний депозит, зазначений у пункті 10 Умов, не здійснюється. (п. 3.1. Договору)
За умовами п. 3.2. Договору орендна плата за січень-грудень року оренди, що настає за роком, на який припадає перший місяць оренди, визначається шляхом коригування орендної плати за перший місяць оренди на річний індекс інфляції року, на який припадає перший місяць оренди. Орендна плата за січень-грудень третього року оренди і кожного наступного календарного року оренди визначається шляхом коригування місячної орендної плати, що сплачувалась у попередньому році, на річний індекс інфляції такого року.
Орендар сплачує орендну плату щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, на підставі підпункту 8.1. пункту 8 Умов та пункту 3.2. цього Договору оренди. Додатково до орендної плати та авансового внеску орендної плати, зазначених у підпункті 8.1 та пункті 9 Умов, нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується Орендарем разом з орендною платою та авансовим внеском (п. 3.3, 3.4. Договору).
Відповідно до п. 3.8. Договору на суму заборгованості Орендаря зі сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати. Крім того, орендар згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України сплачує інфляційні витрати по заборгованості та 3% річних від простроченої суми заборгованості. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за ними становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 3 % від суми заборгованості.
У випадку примусового стягнення орендної плати у порядку, встановленому законодавством України, з Орендаря також можуть стягуватись у повному обсязі втрати, пов`язані з таким стягненням та іншими процедурами розірвання договорів (демонтаж, зберігання тощо).
За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором (п. 11.1. Договору).
Згідно із п. 11.4 Договору стягнення заборгованості з орендної плати, пені та неустойки (за наявності), передбачених цим договором, може здійснюватися на підставі рішення суду. Стягнення заборгованості з оплати орендної плати відповідно до частини шостої статті 17 Закону може здійснюватися в безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Цей договір укладено на строк, визначений у пункті 11 Умов. Перебіг строку договору починається з дня набрання чинності цим договором. Цей договір набирає чинності в день його підписання сторонами. Строк оренди за цим договором починається з дати підписання акта приймання-передачі і закінчується датою припинення цього договору (п. 12.1. Договору).
Договір підписаний уповноваженим представником Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" та Фізичною особою-підприємцем Донченком Сергієм Дмитровичем, а також скріплений печатками сторін без будь-яких зауважень.
На виконання п. 2.1. Незмінюваних умов Договору, 14.06.2021 року між Фізичною особою-підприємцем Донченко Сергієм Дмитровичем та Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" підписано Акт приймання-передачі нерухомого майна, за яким Балансоутримувач передав, а Орендар прийняв в орендне користування нежитлові приміщення загальною площею 59,80 кв. м.
За твердженнями позивача, станом на дату подачі позовної заяви до суду, об`єкт оренди перебуває у користуванні Орендаря. Акт повернення з оренди орендованого майна, передбачений п. 4.3 Незмінюваних умов Договору, Балансоутримувачем та Орендарем підписаний не був.
Як убачається з матеріалів справи, а саме з доданої позивачем до позовної заяви оборотно-сальдової відомості, заборгованість відповідача з орендної плати (за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 та з 01.01.2024 по 30.06.2025) становить 102 231,38 грн, а з відшкодування податку за користування земельною ділянкою (за період з 01.08.2023 по 30.06.2025) складає 4 113,37 грн.
Крім того, на думку позивача, додатковим підтвердженням наявності заборгованості відповідача за Договором є підписаний сторонами Акт звірки взаємних розрахунків станом за період січень 2024 - листопад 2024 від 30.11.2024 року.
Матеріали справи також містять низку спільно підписаних сторонами Актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) з орендної плати та відшкодування податку за користування земельною ділянкою, які у тому числі підтверджують факт здійснення господарських операцій між позивачем та Фізичною особою-підприємцем Донченком Сергієм Дмитровичем, а також прийняття послуг з оренди за укладеним Договором.
При цьому суд враховує, що відповідно до Цивільного кодексу України договір найму (оренди) не є договором про надання послуг, а відтак, зважаючи на специфіку та характер правовідносин, незмінність об`єкту оренди, періодичність оплати та розмір відповідних платежів, які сторони погодили умовами укладеного договору, відсутня необхідність щомісячного засвідчення актом наданих позивачем послуг.
У зв`язку з порушенням відповідачем умов укладеного договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності від № 3389 від 14.06.2021 року, не здійснення оплати орендної плати та відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою податку за користування земельною ділянкою, з дотриманням визначених договором строку та розміру, позивачем звернувся з відповідним позовом до суду про стягнення з Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича наявної заборгованості, а також пені, інфляційного збільшення, 3% річних та штрафу.
З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.
Згідно із статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статтею 527 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
В силу положень ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Згідно із ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями глави 58 Цивільного кодексу України, враховуючи укладений Договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності № 3389 від 14.06.2021 року.
За приписами ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Відповідно до ч. 3 ст. 760 Цивільного кодексу України особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.
Частинами 1, 2 ст. 793 Цивільного кодексу України встановлено, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню, крім договору, предметом якого є майно державної або комунальної власності, який підлягає нотаріальному посвідченню у разі, якщо він укладений на строк більше п`яти років.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.
Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.
Плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою (ч. 1 ст. 797 Цивільного кодексу України).
Згідно із п. 8.1. змінюваних умов Договору місячна орендна плата, визначена за результатами проведення аукціону, становить 5 460,00 грн, без ПДВ.
За умовами пунктів 3.3, 3.4. Договору, Орендар сплачує орендну плату щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, на підставі підпункту 8.1. пункту 8 Умов та пункту 3.2. цього Договору оренди. Додатково до орендної плати та авансового внеску орендної плати, зазначених у підпункті 8.1 та пункті 9 Умов, нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується Орендарем разом з орендною платою та авансовим внеском.
При цьому суд враховує, що протягом строку дії договору розмір орендної плати неодноразово підлягав коригуванню на підставі відповідних рішень Київської міської ради.
Відповідно до витягу з протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 20.09.2022 № 19/62 орендарі за договорами оренди комунального майна територіальної громади міста Києва звільняються від орендної плати із 24.02.2022 відповідно до рішення Київської міської ради від 30.03.2022 № 4551/4592 (зі змінами) без прийняття окремого рішення орендодавця та заяви орендаря.
Рішенням Київської міської ради від 14.12.2023 № 7531/7572 встановлено, що з 01.01.2024 до 31.12.2024 розмір орендної плати за користування комунальним майном територіальної громади міста Києва становить 50 % від визначеної у договорах оренди комунального майна територіальної громади міста Києва.
Відповідно до рішення Київської міської ради від 05.12.2024 № 424/10232, з 01.01.2025 до 31.12.2025 розмір орендної плати за користування комунальним майном територіальної громади міста Києва становить 75 % від визначеної у договорах оренди комунального майна територіальної громади міста Києва.
Згідно із рішенням Київської міської ради від 30.01.2025 № 21/10488 (опубліковане 07.04.2025) з 01.03.2025 до 31.12.2025 розмір орендної плати за користування комунальним майном територіальної громади міста Києва становить 50 % від визначеної у договорах оренди комунального майна територіальної громади міста Києва.
Разом з тим, також підлягав коригуванню розмір компенсації орендарем (відповідачем) витрат балансоутримувача (позивача) за користування земельною ділянкою.
Рішенням Київської міської ради від 13.09.2022 № 5450/5491 встановлено з 01.03.2022 по 31.05.2022 ставку земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено у розмірі 0 відсотка від їх нормативної грошової оцінки землі.
Відповідно до положень пп. 69.14. підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України, за період з 01.01.2022 до 31.12.2022 не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 01.03.2022 до 31.12.2022 - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 № 1364 було встановлено порядок визначення переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, а також делеговано повноваження затвердження переліку таких територій Міністерству з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (Наказ № 309), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004 було затверджено «Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» (Перелік).
Відповідно до Переліку, територія міста Києва у період з 24.02.2022 по 30.04.2022 включалася до територій активних бойових дій.
Згідно з роз`ясненням, розміщеним на офіційному вебсайті Державної податкової служби України (https://tax.gov.ua/media-tsentr/novini/print-677608.html), для цілей справляння плати за землю у 2022 році Наказ № 309 застосовується у частині наявності певної території у Переліку. Дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації не враховуються.
З урахуванням наведеного, позивачем проводилось коригування сум орендних платежів, зокрема, шляхом оформлення відповідних коригувальних актів.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивачем належним чином виконано взяті на себе зобов`язання за Договором, однак, в порушення взятих на себе зобов`язань, відповідач не забезпечив своєчасну та повну оплату вартості орендної плати та відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою податку за користування земельною ділянкою.
Поряд з цим, суд враховує позицію, викладену у постанові КГС ВС від 08.06.2022 у справі № 913/618/21, що доказувати факт здійснення відповідачем оплати заборгованості, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.
Відтак, з огляду на погоджені сторонами умови та строки оплати, обізнаність відповідача з умовами укладеного Договору, у тому числі підписані останнім Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) щодо нарахування орендної плати та відшкодування податку за користування земельною ділянкою, а також не надання доказів на спростування обставин, наведених у позові, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе договірні зобов`язання зі сплати означених платежів і, відповідно, про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича 102 231,38 грн - заборгованості з орендної плати та 4 113,37 грн - заборгованості з відшкодування податку за користування земельною ділянкою.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.
Положеннями частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Окрім суми основного боргу, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором в частині оплати орендної плати, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 22 499,26 грн - пені, 9 184,81 грн - інфляційного збільшення, 2 351,85 грн - 3% річних та 3 066,94 грн – штрафу.
Розглядаючи вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційного збільшення та 3% річних, суд зважає на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми Закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Виходячи із положень ст. 625 ЦК України наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
При цьому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Аналогічна правова позиція щодо застосування частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18 та постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 905/587/18.
Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 917/1421/18, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Відповідно до п. 3.8. Договору орендар згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України сплачує інфляційні витрати по заборгованості та 3% річних від простроченої суми заборгованості.
Здійснивши перерахунок 9 184,81 грн - інфляційного збільшення та 2 351,85 грн - 3% річних, здійснених позивачем за відповідні періоди з використанням сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН", судом встановлено, що зазначені суми обраховані арифметично правильно та перебувають в межах розрахунку суду.
Розглядаючи вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені та штрафу, суд враховує таке.
Згідно із п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
За приписами ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.
У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання
Сторони, пунктом 3.8. Договору, погодили, що на суму заборгованості Орендаря зі сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за ними становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 3 % від суми заборгованості.
Згідно із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2024 у справі № 911/952/22, застосування в тексті господарського договору формулювання "за кожен день прострочення" не можна вважати установленням іншого, ніж визначеного частиною шостою статті 232 ГК України, строку нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені). Таке формулювання лише повторює вирізняльну характеристику пені (поденне її нарахування) та характеризує її механізм визначення (розрахунку), однак жодним чином не впливає на можливість зменшення або збільшення строку нарахування пені, визначеного законом чи договором. У разі відсутності подібних умов у договорі (використання / зазначення в договорі лише формулювання про нарахування пені "за кожен день прострочення") нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені) припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини шостої ст. 232 Господарського кодексу України.
За приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені встановив, що останнім здійснено таке нарахування понад визначений частиною шостою ст. 232 Господарського кодексу України строк.
З огляду на викладене, суд здійснив перерахунок пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання щодо кожного акта окремо, з урахуванням дати початку прострочення в межах шестимісячного строку, із використанням калькулятора сертифікованої комп`ютерної програми інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН" та встановив, що обґрунтований загальний розмір пені, який підлягає до стягнення з відповідача становить 12 125,04 грн.
При цьому, перевіривши наданий позивачем розрахунок розміру штрафу від суми невиконаного стороною грошового зобов`язання, а саме 102 231,38 грн (заборгованість з орендної плати), суд встановив, що зазначена сума обрахована арифметично правильно, а отже, вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 3066,94 грн є обґрунтованою.
Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.
Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно із положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
За приписами ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Дослідивши усі обставини та надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню, з наведених вище мотивів.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно із частиною 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (підпункт 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір").
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3 028,00 грн.
При зверненні до суду з позовною заявою Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" заявлено вимогу майнового характеру (про стягнення 143 447,61 грн), розмір судового збору з якої становить – 3 028,00 грн.
Разом з тим, судом встановлено, що позовну заяву подано до суду через систему "Електронний суд" ЄСІТС, а відтак, відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір", застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Як вбачається з матеріалів справи, за подання позовної заяви до суду позивачем, згідно із платіжною інструкцією № 39218 від 23.07.2025 року сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, з урахуванням коефіцієнту для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на часткове задоволення позову, відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 2 247,21 грн, інша частина судового збору покладається на позивача.
Керуючись статтями 74, 76– 80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича про стягнення 143 447,61 грн задовольнити частково. 
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича (місцезнаходження АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (місцезнаходження: площа Івана Франка, буд. 5, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи: 40538421) 102 231,38 грн - заборгованості з орендної плати, 4 113,37 грн - заборгованості з відшкодування податку за користування земельною ділянкою, 12 125,04 грн - пені, 9 184,81 грн - інфляційного збільшення заборгованості з орендної плати, 2 351,85 грн - 3% річних, 3 066,94 грн - штраф у розмірі 3 % від суми заборгованості з орендної плати та 2 247,21 грн - судових витрат зі сплати судового збору.
3. В іншій частині позову відмовити.
4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
6. Згідно з частини першої статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
7. Примірник рішення надіслати учасникам справи до електронних кабінетів у підсистемі (модулі) ЄСІТС, за їх відсутності - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.
Повне рішення складено 03 вересня 2026 р.

Суддя Олег ВИНОГРАДСЬКИЙ

віддрук. прим.:
1 - до справи
2 - Фізичній особі-підприємцю Донченку Сергію Дмитровичу (місцезнаходження АДРЕСА_2 )