Справа № 674/1754/23
Провадження № 2/674/14/26

РІШЕННЯ
іменем України 
09 липня 2026 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області 
в складі: судді Посунько Г.А.
секретаря судового засідання Сисак К.М.
з участю: позивача ОСОБА_1 
представника позивача ОСОБА_2 
представника відповідача Наталюка Н.М.
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дунаївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в :

10 жовтня 2023 року (до пред`явлення позову) в порядку забезпечення позову накладено арешт на автомобіль "Volkswagen Golf", реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1993 року випуску, який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3 , шляхом заборони відчуження вказаного транспортного засобу, до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі.

23 жовтня 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позивач ОСОБА_1 посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що 01 вересня 2023 року він надав відповідачу ОСОБА_3 грошову позику в сумі 100000,00 грн., строком на тридцять днів - до 01 жовтня 2023 року, про що була складена боргова розписка. Після закінчення обумовленого строку відповідач добровільно не повернув позику. На підставі викладеного позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за договором позики в сумі100000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору.

24 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень.

17 листопада 2023 року від представника відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив, яким представник відповідача заперечив проти позову.
Свої заперечення представник відповідача обґрунтовує тим, що з 01 вересня 2022 року відповідач ОСОБА_3 неофіційно працював торговим агентом ТОВ "Торговий дім "Бойчак", власником якого є позивач ОСОБА_1 . Відповідач розвозив власним автомобілем імпортну продукцію з оптової бази до замовників та збирав нові замовлення. Першою умовою працевлаштування відповідача було написання ним боргової розписки. Роботодавець пояснював цю умову тим, що він ризикує, даючи свою продукцію новому торговому агенту без грошових коштів. При цьому відповідачу наголосили, що всі торгові агенти пишуть такі боргові розписки на випадок втрати (крадіжки) товару. В перших числах жовтня 2022 року відповідачу ОСОБА_3 дали заготовлений бланк з написаним текстом боргової розписки, який він власноручно переписав та підписав, не ставлячи на ньому дати складання. 
Представник відповідача наголошує, що при написанні боргової розписки відповідач ОСОБА_3 не вказував дати її складання, оскільки ніякої передачі грошових коштів не було. При написанні боргової розписки не було ніяких свідків, хоча вони вказані у розписці. При написанні боргової розписки був присутній лише ОСОБА_5 , який був безпосереднім керівником відповідача. Позивач ОСОБА_1 ніколи не надавав відповідачу ОСОБА_3 ніякої позики. Більш того, вони ніколи навіть не зустрічались.
На початку вересня 2023 року відповідач ОСОБА_3 припинив неоформлені трудові правовідносини з позивачем ОСОБА_1 . При звільненні до відповідача ОСОБА_3 відразу виникли матеріальні претензії про відшкодування певних коштів, але він заперечив цей факт, оскільки вважав, що не винен ні ТОВ "Торговий дім Бойчак", ні особисто позивачу ОСОБА_1 , ніяких коштів. Після цього позивач пред`явив до відповідача позов про стягнення заборгованості за договором позики.
Представник відповідача звертає увагу, що боргова розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, повинна містити умови отримання та повернення позики. Відповідач ОСОБА_3 , написавши боргову розписку, не поставив на ній дати складання. Тому така розписка не містить всіх умов боргового документу. Позивач самовільно вніс корективи у розписку, після чого звернувся до суду.
Відповідач ОСОБА_3 категорично наполягає на тому, що він не отримував від позивача ОСОБА_1 ніякої грошової позики. Боргова розписка не містить відомостей про отримання відповідачем грошових коштів, тобто не підтверджує факт передачі грошових коштів у позику.
На підставі викладеного представник відповідача ОСОБА_4 просить суд відмовити в задоволенні позову, через необґрунтованість.

29 листопада 2023 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, якою представник позивача підтримав позов.

05 грудня 2023 року в цивільній справі призначена судова почеркознавча експертиза для перевірки достовірності почерку, яким проставлена дата складання боргової розписки ОСОБА_3 . Проведення експертизи доручено експертам Хмельницького НДЕКЦ МВС України. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
24 січня 2024 року експертом Хмельницького НДЕКЦ МВС України проведена судова почеркознавча експертиза.
01 лютого 2024 року висновок судової почеркознавчої експертизи надійшов до суду.
01 лютого 2024 року поновлено провадження в цивільній справі.

13 червня 2024 року до матеріалів цивільної справи приєднано оригінал боргової розписки ОСОБА_3 від 01 вересня 2023 року.

13 червня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав позов, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 підтримали позов, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , будучи допитаним як свідок, пояснив, що він є приватним підприємцем, здійснює свою господарську діяльність через засноване ним ТОВ "ТД "Бойчак". У вересні 2023 року у службових справах (аудит юридичної фірми) він перебував на офісі ТОВ "ТД "Бойчак" в м.Кам`янець-Подільський Хмельницької області. 01 вересня 2023 року у своєму службовому кабінеті він надав відповідачу ОСОБА_3 , який працював у товаристві торговим агентом, грошову позику в сумі 100000,00 грн. Грошові кошти він особисто передав готівкою відповідачу ОСОБА_3 . В його присутності відповідач ОСОБА_3 власноручно написав боргову розписку про отримання позики. В добровільному порядку відповідач не повернув позику. Як керівник ТОВ "ТД "Бойчак" він практикує видачу позики найманим працівникам, що є стимулом для покращення їхньої роботи.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він працював супервайзером ТОВ "ТД "Бойчак", але не пам`ятає періоду своєї роботи. Всі менеджери, які працювали в товаристві, писали боргові розписки для того, щоб вони мали матеріальну відповідальність перед товариством. 
Він, приймаючи на роботу відповідача ОСОБА_3 , надав йому перелік документів, які той повинен був подати. Серед тих документів був зразок боргової розписка. Відповідач ОСОБА_3 , влаштовуючись на роботу, подав відповідний пакет документів, в тому числі - боргову розписку. Отримані від відповідача документи він передав секретарю товариства.
Він не пам`ятає, чи був присутнім під час написання відповідачем ОСОБА_3 боргової розписки.
Він не пам`ятає, чи перебував позивач ОСОБА_1 на офісі в м.Кам`янець-Подільський Хмельницької області в той період часу, коли відповідач ОСОБА_3 писав боргову розписку.
Він не пам`ятає, чи була проставлена дата на борговій розписці відповідача ОСОБА_3 . 
Він не бачив, щоб позивач ОСОБА_1 передавав відповідачу ОСОБА_3 гроші в позику.
Він, працевлаштовуючись на роботу в ТОВ "ТД "Бойчак", теж писав боргову розписку, яку йому повернули при звільненні.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що він працює фінансовим директором ТОВ "ТД "Бойчак". Він та комерційний директор товариства ОСОБА_7 перебували у службовому відрядженні на офісі ТОВ "ТД "Бойчак" в м.Кам`янець-Подільський Хмельницької області (точного періоду відрядження не пам`ятає). З ними у відрядженні був засновник товариства ОСОБА_1 .
Під час відрядження ОСОБА_1 попросив його та ОСОБА_7 засвідчити боргову розписку про передачу грошових коштів, яку в їхній присутності добровільно, власноручно написав відповідач ОСОБА_3 . Після того в їхній присутності ОСОБА_1 передав відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 100000,00 грн. 
Надання грошової позики найманим працівникам - це звичайна практика ТОВ "ТД " ОСОБА_8 ". Він особисто був свідком такого надання грошових коштів у позику більше десяти разів.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він працює комерційним директором ТОВ "ТД " ОСОБА_8 ". У вересні 2023 року він та фінансовий директор товариства ОСОБА_6 перебували у службовому відрядженні на офісі ТОВ "ТД "Бойчак" в м.Кам`янець-Подільський Хмельницької області. З ними у відрядженні був засновник товариства ОСОБА_1 .
Під час відрядження ОСОБА_1 надав в позику відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 100000,00 грн., про що останній добровільно, власноручно написав боргову розписку. При передачі грошових коштів та написанні боргової розписки були присутні: він, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини 
та визначив відповідно до них правовідносини.

Щодо укладення договору позики.

01 вересня 2023 року позикодавець (позивач) ОСОБА_1 надав позичальнику (відповідачу) ОСОБА_3 грошову позику в сумі 100000,00 грн., яку останній зобов`язався повернути протягом тридцяти днів з моменту отримання коштів, тобто до 01 жовтня 2023 року.

Факт укладення договору позики та отримання позичальником (відповідачем) ОСОБА_3 грошових коштів позики від позивача ОСОБА_1 підтверджується борговою розпискою від 01 вересня 2023 року, оригінал якої приєднано до матеріалів цивільної справи (т.1 а/с 128).
В борговій розписці вказано, що позичальник (відповідач) ОСОБА_3 отримав від позикодавця (позивача) ОСОБА_1 в борг грошові кошти в розмірі 100000,00 грн., які ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Позичальник (відповідач) ОСОБА_3 зобов`язався повернути кошти позикодавцю (позивачу) ОСОБА_1 протягом 30 днів з моменту отримання коштів. В борговій розписці позичальник (відповідач) ОСОБА_3 зазначив, що розписка написана ним власноручно з власної волі, без фізичного та психологічного тиску. Розписка датована 01 вересня 2023 року та містить власноручний підпис позичальника (відповідача) ОСОБА_3 .

Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ч.1 - ч.6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч.1 ст.207 ЦК України п равочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України д оговір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ч.2 ст.638 ЦК України д оговір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно ч.1 ст.640 ЦК України д оговір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно ч.2 ст.640 ЦК України я кщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України д оговір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України п озичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч.3 ст.1049 ЦК України п озика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно ч.1 ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Суд критично оцінює пояснення представника відповідача ОСОБА_4 про те, що між сторонами не укладався договір позики від 01 вересня 2023 року.
Так, на підтвердження цих пояснень представник відповідача не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів. 
При цьому, позивач ОСОБА_1 , заперечуючи проти цих пояснень, надав суду оригінал боргової розписки від 01 вересня 2023 року, в якій позичальник (відповідач) ОСОБА_3 добровільно, без застосування до нього заходів насильства та примусу, власноручно посвідчив передання йому позикодавцем (позивачем) ОСОБА_1 грошової позики в сумі 100000,00 грн.

Суд критично оцінює пояснення представника відповідача ОСОБА_4 про те, що між сторонами не укладався договір позики, оскільки дата складання боргової розписки написана не позичальником (відповідачем) ОСОБА_3 , а іншою особою. 
Дійсно, з висновку судової почеркознавчої експертизи від 24 січня 2024 року № СЕ-19/123-24/25-ПЧ вбачається, що під текстом розписки ОСОБА_3 від 01 вересня 2023 року дата складання "01.09.2023" виконана не ОСОБА_3 , а іншою особою.
Проте, чинне законодавство України не встановлює вимог щодо того, що текст боргової розписки обов`язково повинен бути виконаний позикодавцем. Законодавець визначає, що борговий документ повинен бути підписаний позичальником, який своїм підписом підтверджує свою згоду з всіма істотними умовами договору. В судовому засіданні достовірно встановлено, що боргова розписка підписана позичальником (відповідачем) ОСОБА_3 .

Суд критично оцінює пояснення представника відповідача ОСОБА_4 про те, що між сторонами не укладався договір позики, оскільки дата складання боргової розписки "01 вересня 2023 року" не відповідає реальній даті її складання.
Так, на підтвердження цих пояснень представник відповідача не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів. 

Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору (зокрема: розміру та строку позики), що підтверджено власноручним підписом позичальника (відповідача) ОСОБА_3 на борговій розписці від 01 вересня 2023 року.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в установленому законом порядку між позикодавцем (позивачем) ОСОБА_1 та позичальником (відповідачем) ОСОБА_3 укладено договір позики від 01 вересня 2023 року.

Щодо виконання позикодавцем 
своїх зобов`язань за договором позики.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що 01 вересня 2023 року на виконання своїх зобов`язань за договором позики позикодавець (позивач) ОСОБА_1 надав позичальнику (відповідачу) ОСОБА_3 позику в сумі 100000,00 грн. шляхом передачі готівкових грошових коштів, що підтверджено власноручним підписом позичальника (відповідача) ОСОБА_3 на борговій розписці від 01 вересня 2023 року.

Суд критично оцінює пояснення представника відповідача ОСОБА_4 про те, що відповідач ОСОБА_3 не отримував грошову позику від позивача ОСОБА_1 .
Так, на підтвердження цих пояснень представник відповідача не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів. 
При цьому, позивач ОСОБА_1 , заперечуючи проти цих пояснень, надав суду оригінал боргової розписки від 01 вересня 2023 року, в якій позичальник (відповідач) ОСОБА_3 добровільно, без застосування до нього заходів насильства та примусу, власноручно написав, що він отримав від позикодавця (позивача) ОСОБА_1 грошову позику в сумі 100000,00 грн.
Згідно ч.1 ст.218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.
Таким чином, суд робить висновок, що 01 вересня 2023 року позичальник (відповідач) ОСОБА_3 отримав від позикодавця (позивача) ОСОБА_1 грошову позику в сумі 100000,00 грн.

Крім того, на підставі положень, визначених ст.1051 ЦК України, в установленому законом порядку відповідач ОСОБА_3 не оспорював договір позики, укладений між сторонами 01 вересня 2023 року, тобто на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позикодавець (позивач) ОСОБА_1 належним чином виконав свої зобов`язання за договором позики від 01 вересня 2023 року, передавши 01 вересня 2023 року позичальнику (відповідачу) ОСОБА_3 готівкові грошові кошти позики в сумі 100000,00 грн.

Щодо виконання позичальником
своїх зобов`язань за договором позики.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що позичальник (відповідач) ОСОБА_3 не виконав свої боргові зобов`язання у визначений сторонами строк та не повернув позикодавцю (позивачу) ОСОБА_1 грошову позику, внаслідок чого в нього виникла прострочена заборгованість за позикою в сумі 100000,00 грн.

Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Згідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 

Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 , як позикодавець, має право вимагати від відповідача ОСОБА_3 , як позичальника, який прострочив виконання зобов`язань, повернення суми заборгованості за договором позики від 01 вересня 2023 року.

Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. 

На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 01 вересня 2023 року в сумі 100000,00 грн.

Щодо відшкодування судових витрат.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про судовий збір" с удовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Згідно пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, розмір ставки судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно пп.4 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду заяви про забезпечення позову, яка подана фізичною особою, розмір ставки судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2684 грн.

За подання заяви про забезпечення позову позивач ОСОБА_1 сплатив судовий збір в сумі 536,80 грн. (платіжна інструкція № 0.0.3238567442.1 від 09 жовтня 2023 року).
За подання позовної заяви позивач ОСОБА_1 сплатив судовий збір в сумі 1073,60 грн. (платіжна інструкція № 0.0.3254693845.1 від 17 жовтня 2023 року).

На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 понесені останнім та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1610,40 грн.

Керуючись ст.ст.11 - 16, 202, 203, 207, 509 - 519, 524 - 533, 536, 598, 599, 610 - 612, 614, 624 - 629, 631, 638 - 640, 1046 - 1051 ЦК України, ст.ст.4 - 13, 81, 133, 141, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд
у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Маків Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ,
на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Косогірка Ярмолинецького району Хмельницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , проживаючого по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ,
заборгованість за договором позики від 01 вересня 2023 року в сумі 100000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1610,40 грн., всього 101610,40 грн. (Сто одна тисяча шістсот десять гривень 40 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. 

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне ім`я учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Косогірка Ярмолинецького району Хмельницької області, зареєстрований по АДРЕСА_2 , проживає по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Маків Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 17 липня 2026 року.

Суддя Посунько Г.А.