Справа № 392/1225/26
Провадження № 3/392/401/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2026 року          м. Мала Виска

Суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської області Кратко Д.М., розглянувши адміністративний матеріал, направлений відділенням поліції № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,– 

в с т а н о в и в:

23 травня 2026 року о 21:08 годині в смт Смоліне по вул.. Незалежності біля будинку № 1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Scenik, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив пункт п. 2.5 Правил дорожнього руху (водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), а, відтак, скоїв правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.
18 червня 2026 року до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 , у яких він вину у вчиненні правопорушення не визнав та просив закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що транспортним засобом у стані сп`яніння не керував, автомобіль перебував на стоянці, а він підійшов лише забрати особисті речі, він вказує, що; на відеозаписі свідка автомобіль не рухається; на бодікамері поліцейського він сидить на лавці; у матеріалах справи наявні розбіжності щодо часу події (час правопорушення у протоколі – 21:08 год., на відеореєстраторі свідка – 21:17 год., а відеозапис поліції починається о 22:28 год.), чим порушено вимоги Наказу МВС України № 1026 щодо безперервності відеозйомки; крім того, працівники поліції порушили його право на правову допомогу, перешкоджаючи телефонній розмові з юристом. Також послався на рішення ЄСПЛ у справах «Малофєєв проти Росії» та «Карелін проти Росії» і вимоги стандарту доказування «поза розумним сумнівом».
У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 23 травня 2026 року він керував автомобілем і близько 20:30 години на перехресті в задню частину його автомобіля вдарив мотоцикл. Після цього він посварився з водієм мотоцикла та поїхав далі, який був неповнолітнім. Прибувши на автомобільну стоянку, він поставив автомобіль і пішов до сторожки, де разом з охоронцем розпивав пиво; він випив близько 200 грамів. Приблизно через півтори години прибули працівники поліції. На той момент він перебував на лавочці на стоянці. Поліцейські почали оформлювати щодо нього відповідні матеріали, оскільки він відмовився пройти огляд на стан сп"яніння, рскільки вживав алкоголь вже після того, як поставив автомобіль і не керував ним.
Водійський стаж має з 2000 року. Штраф, призначений постановою поліцейського від 23 травня 2026 року за керування автомобілем без страхового поліса, він сплатив через кілька днів після її винесення.
Допитаний у судовому засіданні в присутності законного представника неповнолітній свідок ОСОБА_2 пояснив, що 23 травня 2026 року він був свідком того, як водій автомобіля Renault Scenic в`їхав у мотоцикл його товариша. Після цього між ними виникла сварка, під час якої він помітив, що водій автомобіля Renault Scenic перебуває у стані алкогольного сп`яніння, від нього чути запах алкоголю. Тоді він зателефонував батькові — ОСОБА_3 , який одразу приїхав. Надалі водій сів до автомобіля та поїхав.
Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що 23 травня 2026 року йому зателефонував син ОСОБА_2 та повідомив, що водій автомобіля Renault Scenic в`їхав у мотоцикл його товариша, після чого між ними виникла сварка. При цьому, на думку сина, водій перебував у стані алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце події, водій вказаного автомобіля майже наїхав на ОСОБА_3 , він викликав поліцію. Після чого він сів в свій автомобіль і почав переслідувати автомобіль Renault Scenic, який згодом заїхав на автомобільну стоянку. Під час переслідування автомобіль Renault Scenic зник із поля зору ОСОБА_3 лише один раз — тривалістю близько 20 секунд — у момент, коли автомобіль заїжджав на стоянку. Коли свідок ОСОБА_3 заїхав на стоянку, він помітив, що в автомобіля Renault Scenic загорілися «стопи» (стоп-сигнали) і водій вийшов із автомобіля. Надалі свідок бачив, що водій автомобіля Renault Scenic, під час перебування на стоянці не вживав із іншими особами алкогольні напої. 
В судовому засіданні, було оглянуто відеозаписи з нагрудної бодікамери під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 673887 від 23 травня 2026 року, на яких зафіксовано : файл «2h1ye» спілкування працівників поліції із свідками та спілкування ОСОБА_1 із захисником-адвокатом засобами мобільного зв`язку 00:00:00 – 00:25:30 хв., 00:30:51-00:31:07 хв. пропозиція працівника поліції пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі; 00:31:29 хв. – відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.
В судовому засіданні, з метою перевірки правомірності дій під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та підстав для його складання було допитано працівника поліції – інспектора ВП № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
У судовому засіданні працівник поліції ОСОБА_4 пояснив, що 23 травня 2026 року на лінію «102» надійшов виклик про те, що в смт Смоліне, ймовірно, пересувається водій у стані алкогольного сп`яніння. Прибувши на місце виклику, поспілкувавшись зі свідками та водієм ОСОБА_1 , а також переглянувши відео, надане свідками, було встановлено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП. При цьому в охоронців автостоянки на вжиття з якими алкогольних напоїв у судовому засіданні посилається ОСОБА_1 були відсутні ознакаи вживання алкоголю, запах з порожнини рота. Також, сам ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не зазначав, що вживав алкоголь після того як приїхав на автомобілі на автостоянку і лише потім вживав алкоголь. як одноособово, так і з охоронцями автостоянки.
Відповідно частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Згідно пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за статтею 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначений статтею 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», а також Наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
На переконання суду, невизнання громадянином ОСОБА_1 своєї вини у інкримінованому йому у провину адміністративного правопорушення – спосіб захисту, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем, повністю спростовуються сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, зокрема поясненнями свідка ОСОБА_3 від 23.05.2026 року, який безпосередньо вказав, що ОСОБА_1 на великій швидкості керував автомобілем Renault Scenic, після чого зупинився та вийшов з автомобіля з явними ознаками алкогольного сп`яніння. 
Також наявні матеріали справи та відеозапис підтверджують безпосереднє спілкування правоохоронців із водієм ОСОБА_1 на місці правопорушення, відсторонення його від керування та фіксацію відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я. Крім того, того ж дня інспектором поліції стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії за частиною 1 статті 126 КУпАП саме як на водія, який керував вказаним автомобілем без поліса обов`язкового страхування, штраф за якою ним сплачено.
Вказана обставина, свідчить проте, що водій керував автомобілем без страхового полісу і був водієм в розумінні ПДР та необхідності пройти огляд на вимогу працівника поліції.
Щодо посилань ОСОБА_1 на наявність свідків та процедуру відеофіксації, суд зазначає наступне.
Відповідно до Закону України від 16 лютого 2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», внесено зміни, зокрема до статті 266 КУпАП, що набрали чинності 17 березня 2021 року, та з цього часу законом передбачено обов`язок поліцейських під час проведення огляду осіб на визначення стану алкогольного сп`яніння застосовувати технічні засоби відеозапису, та лише в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Окрім того, логічне тлумачення положень частини 2 статті 266 КУпАП дає підстави вважати, що застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису є належним та допустимим доказом під час провадження у справах за частиною 1 статті 130 КУпАП, незалежно від того, чи технічними засобами відеозапису зафіксовано сам огляд особи на стан сп`яніння, що проводився на місці, чи такими засобами зафіксовано відмову особи від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Залучення свідків до огляду на стан сп`яніння, а так само фіксації відмови водія від огляду, є обов`язковим лише у разі неможливості застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису. Разом з тим, під час оформлення матеріалів щодо ОСОБА_1 працівниками поліції було забезпечено як відеофіксацію на нагрудну бодікамеру № 968649, так і залучено свідка події.
Щодо доводів про розбіжність у часі між вчиненням правопорушення, складенням направлення на медичний огляд та остаточним оформленням протоколу суд зазначає, що вказаний проміжок часу був зумовлений послідовним проведенням визначених законом процедур: виявленням правопорушення, з`ясуванням обставин, опитуванням свідка, пропозицією пройти огляд за допомогою спеціального приладу на місці зупинки, фіксацією відмови, формуванням направлення до закладу охорони здоров`я (Кропивницького обласного наркологічного диспансеру), фіксацією повторної відмови та послідуючим процесуальним оформленням відповідних протоколів, що не свідчить про наявність непереборних суперечностей або фальсифікацію матеріалів.
Твердження про порушення права на правову допомогу суд вважає безпідставними, оскільки матеріали справи підтверджують, що ОСОБА_1 роз`яснювалися його права, передбачені статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України, про що свідчить його підпис у графі 13 протоколу; будь-яких належних доказів створення перешкод у реалізації його конституційних прав матеріали справи не містять. Більше того, на переглянутому відеозаписі зафіксовано спілування ОСОБА_1 із захисником, яке було ним здійснено за допомогою мобільного зв`язку.
Жодні обґрунтовані підстави ставити під сумнів допустимість, достовірність та належність зібраних поліцейськими доказів відсутні. Будь-яких обґрунтованих відомостей, які б ставили під сумнів об`єктивність поліцейських у справі, суду не надано, їх зацікавленість під час провадження у справі стосовно ОСОБА_1 не встановлена.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 673887 від 23 травня 2026 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 23 травня 2026 року (у якому зафіксовано наявність ознак алкогольного сп`яніння та відмову особи від проходження огляду на місці зупинки); направленням на медичний огляд водія транспортного засобу від 23 травня 2026 року до Кропивницького обласного наркологічного диспансеру (у якому зафіксовано відмову водія від проходження медичного огляду); поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; відеозаписами з нагрудної бодікамери № 968649 працівника поліції, що долучені до матеріалів справи на оптичному диску.
Враховуючи вищевикладене, суд критично ставиться до викладених у заяві ОСОБА_1 доводів щодо нездійснення ним керування транспортним засобом та відсутності в його діях складу правопорушення, та розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності.
Згідно статті 33 КУпАП обираючи вид стягнення, суд враховує особу правопорушника, характер вчиненого адміністративного правопорушення, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до статей 34, 35 КУпАП обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність громадянина ОСОБА_1 за вчинене правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП судом не встановлено.
Як вбачається з пункту 1.10 Правил дорожнього руху водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає застосування до водіїв, які вчинили таке правопорушення окрім накладення штрафу також і позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, а на інших осіб лише накладення штрафу.
Враховуючи дані про особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, вчинення адміністративного правопорушення, що відрізняється підвищеною суспільною небезпекою, є одним із найнебезпечніших правопорушень на транспорті при керуванні джерелом підвищеної небезпеки, суд вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 33, 34, 40-1, 130, 251, 252, 283, 284, 294 КУпАП, 

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Роз`яснити особі, до якої застосовано адміністративне стягнення, що відповідно до частини 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу.
Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною 1 статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Маловисківський районний суд Кіровоградської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя         Дмитро Михайлович Кратко