ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и

22 липня 2026 року | м. Полтава | Справа №440/836/26

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

До Полтавського окружного адміністративного суду 28.01.2025 звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , у якому позивач просив: 
- визнати протиправним і скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.12.2025 № 2177 в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби ОСОБА_1 та виключити солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з дати його зарахування.
Позовні вимоги обґрунтував посиланням на незаконність його призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_2 його було незаконно мобілізовано без проведення належного медичного огляду та врахування наявного у нього діагнозу, шляхом оформлення з порушенням приписів вимог чинного законодавства довідки ВЛК від 30.12.2025 №2025-1230-1400-2162-0, ігноруючи наявність у позивача спеціального статусу "юрист 2 класу" ("старший лейтенант юстиції") та призвавши його на військову службу у званні "солдат".  

2. Позиція відповідача. 

Представник Військової частини НОМЕР_1 у відзиві на позов просить у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 32-35/. Свою позицію мотивує посиланням на те, що позаштатною ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 складено Довідку ВЛК № 2025-1230-1400-2162-0 від 30.12.2025, що стосується ОСОБА_2 , де вказано діагноз " ІНФОРМАЦІЯ_4 " та висновок "Придатний до військової служби". Вказаний акт індивідуальної дії при цьому, позивачем під час оскарження Наказу № 2177 від 30.12.2025 (в частині, що стосується ОСОБА_2 ) у справі Полтавського окружного адміністративного суду № 440/836/26 не оскаржується. Начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 видав Наказ № 2177 від 30.12.2025 (в частині, що стосується ОСОБА_1 ), яким позивача призвано на військову службу та направлено до Військової частини НОМЕР_1 . По суті позовних вимог в частині, що стосуються відповідачів, військова частина НОМЕР_1 заперечує у повному обсязі, оскільки позовні вимоги позивача ґрунтуються на помилковому трактуванні норм чинного законодавства та неналежних доказах, а обраний позивачем спосіб захисту є помилковим. Позивачем по суті визнається той факт, що він був правомірно взятий на військовий облік як військовозобов`язаний ІНФОРМАЦІЯ_5 . Доказів надання позивачу відстрочки від мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_5 , матеріали справи не містять. При цьому, у спірному питанні стосовно мобілізаційних заходів щодо військовозобов`язаного позивача, військова частина НОМЕР_1 не є стороною спірних правовідносин, а вимоги зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби ОСОБА_1 та виключити солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з дати його зарахування є похідними від вимог про визнання протиправним і скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.12.2025 № 2177 в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 . У свою чергу, наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.12.2025 № 375 про зарахування солдата ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 не є предметом оскарження у даній справі; доказів його протиправності або незаконності позивачем в позові не наведено.

3. Процесуальні дії у справі. 

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження). 
17.02.2025 до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій останній просив суд:
- визнати протиправним і скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 №2177 від 30.12.2025, в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , з дати його ухвалення 30.12.2025 року;
- визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 375 від 31.12.2025 року виданий командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 та начальником групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 в частині призову на військову службу під час мобілізації солдата запасу ОСОБА_1 , призначення солдата запасу ОСОБА_1 у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , зарахування солдата запасу ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , та встановлення видів грошового забезпечення, з дати його ухвалення з 31.12.2025 року.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2026 заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог прийнято до розгляду. 
Представник Військової частини НОМЕР_1 у відзиві на уточнену позовну заяву просить у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 64-67/. Свою позицію мотивує посиланням на те, що оскаржуваний наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2025 №375 прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. У свою чергу, доказів його протиправності або незаконності позивачем в позові не наведено, доводи щодо того, що ОСОБА_1 не бачив жодного разу ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_7 , які начебто зі слів ВЧ НОМЕР_1 прийняли його у своє розпорядження та вказані особи не могли видати наказ № 375 в частині призову на військову службу під час мобілізації, не гуртуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 "Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби солдатом ОСОБА_1 " від 31.12.2025 №2470, було призначено відповідне службове розслідування. Вказаним розслідуванням встановлено, що 31.12.2025 о 03:00 під час переміщення від ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ) до тимчасового пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), у районі АДРЕСА_3 , на автозаправній станції "Marshal", під час здійснення зупинки для заправки автомобіля, солдат ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , зник у невідомому напрямку. Наразі місце знаходження позивача невідоме, за наявними у військової частини НОМЕР_1 відомостями, останній перебуває у стані вчинення діяння, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
Ухвалою суду від 03.03.2026 у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про визнання обов`язковою явки позивача для надання особистих пояснень в суді відмовлено.
05.03.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву /а.с. 72-75/, в якій останній наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що з наданих військовою частиною витягів із оскаржуваного наказу спостерігається невідповідність пунктів наказу, що стосуються ОСОБА_1 . У першому витягу, який був наданий Військовою частиною НОМЕР_1 раніше, інформація щодо ОСОБА_1 зазначена під пунктом 1.1. Проте у другому витягу, який відповідач надав повторно, цей самий запис щодо ОСОБА_1 вже фігурує під пунктом 1.3. Суттєві розбіжності стосуються статусу посадової особи, яка підписувала або завіряла документ. У першому варіанті витягу ОСОБА_8 зазначений як безпосередній підписант документа - начальник групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 . Однак у другому варіанті витягу роль Деркача раптово змінюється: він уже виступає не як підписант, а як особа, що лише завіряє копію написом "Згідно з оригіналом". Така трансформація статусу посадової особи в межах одного документа є юридично неможливою без фізичного перероблення всього тексту наказу. Це вказує на те, що відповідач намагається заднім числом "підтягнути" документи під певні стандарти або приховати участь певних осіб у первинному оформленні. Візуальний аналіз документів виявляє деформацію верстки, що є ознакою втручання в електронний файл або фізичного монтажу документа. В одному з витягів чітко видно, що "лінійка" (горизонтальна риска або вирівнювання тексту) посунута відносно інших елементів сторінки. Це свідчить про те, що окремі блоки тексту вставлялися в документ пізніше, без дотримання загального форматування оригінального наказу. Такі маніпуляції з витягами, які за своєю суттю мають бути ідентичними копіями частин одного оригіналу, прямо вказують на службове підроблення. Додатково ні перший варіант наказу №375, ні другий варіант не містять підпису командира військової частини НОМЕР_1 капітана (а згідно відповідей на адвокатські запити старшого лейтенанта, що також є суперечністю) ОСОБА_9 , що робить такий наказ однозначно нікчемним. Також наказ видано в м.Добропілля, а згідно поіменного списку команда повинна була прибути до АДРЕСА_1 , тобто командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 повинен був видати наказ №375 всліпу, не бачачи людей, не бачачи документів. Також мають місце зазначення недостовірних особистих даних позивача у акті службового розслідування від 12.01.2026. 
05.03.2026 до суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_3 на позовну заяву /а.с. 82-83/ в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечує. Свою позицію мотивує тим, що 30.12.2025 ОСОБА_1 був доставлений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з перебуванням у адміністративному розшуку, оголошеному зазначеним органом, що підтверджується відповідними матеріалами щодо порушення. Того ж дня зазначене порушення було скасовано у зв`язку з призовом ОСОБА_1 на військову службу. Для визначення придатності до військової служби ОСОБА_1 було направлено на військово-лікарську комісію, що підтверджується направленням від 30.12.2025 №6290590. Згідно з довідкою військово-лікарської комісії військовозобов`язаного ОСОБА_1 від 30.12.2025 встановлено ступінь його придатності до військової служби - "придатний до військової служби". Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ОСОБА_1 призваний та відправлений до військової частини НОМЕР_1 . В постанові Верховного Суду від 05.02.2025 у справі №160/2592/23 зазначається, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу. 
09.03.2026 до суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву /а.с. 89-92/, в яких позивач зазначав про те, що аналіз наданих військовою частиною НОМЕР_1 документів свідчить про те, що позивачем ототожнюється наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2025 №375 та витяг з нього в контексті низки критичних невідповідностей, які на думку позивача, не можуть бути пояснені технічними помилками. Всі зазначені позивачем невідповідності не впливають на характер спірних правовідносин в контексті правильного викладення обставин справи, які підлягають встановленню судом під час розгляду справи судом. Так само, "…деформація верстки…" є суто технічною недосконалістю друкувальної техніки, а не створення штучних та недостовірних документів, як це повідомляє позивач. Відповідно до фактичних обставин справи поіменний список ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.12.2025 №1739/5/9008 містить зазначення про супровід мобілізованих осіб старшим лейтенантом ОСОБА_10 (військовослужбовець Відповідача 1) та солдатом ОСОБА_11 (військовослужбовець Відповідача 2). У свою чергу, з боку військової частини НОМЕР_1 супровід мобілізованих осіб здійснювався не лише солдатом ОСОБА_11 , а й іншими військовослужбовцями, серед яких до надання пояснень під час складання акту службового розслідування залучено солдата ОСОБА_12 . Зазначення всіх осіб у іменному списку, які мають здійснювати супровід, вимогами чинного законодавства не передбачено. При цьому, солдат ОСОБА_13 був попереджений про обов`язок надати правдиву інформацію щодо відомих йому обставин справи. Аргументи позивача, що "…наказ видано в м. Добропілля, а згідно поіменного списку команда повинна була прибути до АДРЕСА_1 , тобто командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був видати наказ №375 всліпу, не бачачи людей, не бачачи документів…", не можуть бути підставою для визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2025 №375 через специфіку дислокації військових частин під час дії військового стану, за якої має існувати розосередженість між підрозділами однієї частини. При цьому, дослідження командиром документів мобілізованих осіб та обов`язок їх обліку, покладено на інших осіб - групу персоналу штабу.
12.03.2026 до суду надійшла відповідь позивача на відзив ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якій ОСОБА_1 наполягає на ненаданні ТЦК та СП жодних належних доказів складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, протоколу про затримання, матеріалів оголошення в розшук. Також органом ТЦК та СП були взяті особисті дані позивача з його особової картки, наявної у ІНФОРМАЦІЯ_7 , де позивач перебував на обліку, а потім "заднім числом" підробив і у подальшому надав до суду облікову картку до військового квитка НОМЕР_2 , при тому, що позивач має військовий квиток НОМЕР_3 . Медичні документи щодо ВЛК позивача є також підробленими та недійсними /а.с. 93-102/. 
17.03.2026 до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача /а.с. 103-107/, в яких заявник зазначив, що Військовою частиною НОМЕР_1 не спростований, зокрема, такий довід позивача про те, що останній не бачив ані Чепурка, ані Деркача, не доповідав про прибуття та не проходи жодного "вхідного" прийняття поповнення. Також не спростовано довід про внутрішню суперечливість пункту 8 наказу №375, де одночасно стверджується, що позивач "не прибув для подальшого проходження служби" і водночас "вважати таким, що 31.12.2025 самовільно залишив військову частину". Заперечення В/Ч взагалі не дає відповіді, яким чином особа, яка не знала що їй потрібно прибути саме в розташування В/Ч НОМЕР_1 та не прибула до військової частини, могла самовільно залишити військову частину. 
Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (надалі також КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Обставини справи  

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , будучи військовозобов`язаним наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 30.12.2025 №2177 "Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період" відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (зі змінами), з набранням чинності Указу Президента України №65/2022 "Про загальну мобілізацію" (зі змінами), був призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлений до військової частини НОМЕР_1 у званні "солдат", ВОС 901009 /а.с. 22/.
До Поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_2 і відправлені у складі команди " НОМЕР_1 " від 30.12.2025 №1739/5/9008 під номером 3 включено солдата ОСОБА_1 , команду для супроводження за призначенням прийняв старший команди старший лейтенант ОСОБА_14 та солдат ОСОБА_15 /а.с. 23-24/. 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.12.2025 №375 солдата ОСОБА_1 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період відповідно до Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 №69/2022 та призначено солдата запасу ОСОБА_1 - у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 за штатом воєнного часу, ВОС - відсутня, з 31.12.2025 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , встановлено посадовий оклад згідно тарифного розряду у сумі 2470 грн, шпк "відсутня" /а.с. 36, 79/.
При цьому, згідно з пунктом 8 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.12.2025 №375 солдат ОСОБА_1 , який знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , який не прибув для подальшого продовження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , вважається таким, що 31.12.2025 самовільно залишив військову частину. 

Позивач, стверджуючи про незаконність його призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, звернувся до суду з цим позовом. 

Норми права, якими урегульовані спірні відносини 

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. 
У силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Поряд з цим, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє донині. 
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. 
Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Водночас, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008.
Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. 
За приписами частин першої - третьої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. 
У силу частини четвертої статті 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. 
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
За змістом частини першої статті 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". 
На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку. 
Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону №3543-ХІІ призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). 
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін 6-12 місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).
Частинами восьмою, дев`ятою цієї статті визначено, що перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.
16.05.2024 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №560 (набрала чинності 18.05.2024), якою затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок №560).
Як передбачено пунктом 1 Порядку №560, цей Порядок визначає, зокрема, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби; процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби.
Пунктами 2, 3 Порядку №560 передбачено, що на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) (далі - військові частини) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі - Збройні Сили та інші військові формування). 
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному Законами України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, “Про військовий обов`язок і військову службу” та цим Порядком. 
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Відповідно до пункту 56 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.

За змістом пункту 57 Порядку №560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії.
У силу пункту 58 Порядку №560, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, військовозобов`язаних СБУ чи розвідувальних органів) особисто через центри надання адміністративних послуг подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. 
До заяви додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. 
Адміністратор центру невідкладно засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг формує та передає заяву відповідно до Порядку подання через центри надання адміністративних послуг із використанням засобів Єдиного державного вебпорталу електронних послуг заяв про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (Офіційний вісник України, 2024 р., № 49, ст. 2979), - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2025 р. № 1364. 
Відповідно до абзаців першого, четвертого пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання. На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. У разі позитивного рішення у протоколі окремо зазначається строк, на який надано відстрочку, та строк дії відповідних законних підстав (настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку). У разі відмови у наданні відстрочки у протоколі зазначаються причини такої відмови.
За змістом пункту 81 Порядку №560 призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюють: військовозобов`язаних та резервістів (крім резервістів, які уклали контракти на проходження служби у військовому резерві) - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. 
Призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформляється наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, командира військової частини, керівника розвідувального органу або визначеного ним керівника відповідного підрозділу, Голови СБУ, його заступників чи керівника підрозділу, органу, закладу, установи СБУ. У разі призову військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період не за місцем їх перебування на військовому обліку (крім тих осіб, що добровільно виявили бажання проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період) такі особи перед призовом на військову службу беруться на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, який здійснює їх призов. Відомості про взяття таких осіб на військовий облік вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів перед їх направленням на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
У силу абзацу другого пункту 82 Порядку №560 наказ про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період видається: керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - в день відправлення військової команди до військової частини (установи). 
Згідно з пунктами 91, 94-98 Порядку №560 відправлення резервістів та військовозобов`язаних до місць проходження військової служби здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки у складі військових команд або індивідуально.
До складу військових команд включаються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я, не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та за результатами професійно-психологічного відбору відповідають вимогам проходження військової служби у визначеному виді, окремому роді військ (сил).
Військовозобов`язані, призванні на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які раніше не проходили військову службу, направляються до навчальних частин (центрів) для проходження базової загальновійськової підготовки.
Для супроводження військової (зведеної військової) команди призначаються старший військової команди та супроводжуючі особи із числа військовослужбовців, які спроможні забезпечити додержання військової дисципліни і порядку у військових командах на шляху слідування:
від місця формування до військової частини (установи) або об`єднаного (обласного) збірного пункту, - наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
від об`єднаного (обласного) збірного пункту до військової частини (установи), - наказом керівника обласного (Київського та Севастопольського міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
На особовий склад військової (зведеної військової) команди відповідним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки оформляється поіменний список (додаток 14) за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який після накладення кваліфікованого електронного підпису керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки надсилається засобами системи електронного документообігу на адресу військової частини (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), до якої відправляється військова (зведена військова) команда.
Роздрукований примірник поіменного списку, який містить придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією, військово-облікові документи, обліково-послужні картки, особові справи, довідки з висновком військово-лікарської комісії про придатність до військової служби за станом здоров`я на кожного резервіста та військовозобов`язаного отримує старший військової команди, який приймає особовий склад військової (зведеної військової) команди у своє підпорядкування.
Старший військової команди несе відповідальність за особовий склад військової (зведеної військової) команди з моменту прийняття його у своє підпорядкування, під час слідування до військової частини або об`єднаного (обласного) збірного пункту та до моменту завершення прийому особового складу військової (зведеної військової) команди військовою частиною або обласним (Київським та ІНФОРМАЦІЯ_9 .
За приписами статті 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається: 4) день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Підстави звільнення з військової служби визначені у статті 26 Закону №2232-XII.

Оцінка судом обставин справи 

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У справі, що розглядається, позивач оспорює незаконні, як на його думку, наказ ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов на військову службу під час мобілізації, на особливий період та наказ Військової частини НОМЕР_1 про зарахування до особового складу військової частини. 
Мотивуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 його було незаконно мобілізовано без проведення належного медичного огляду та врахування наявного у нього діагнозу, шляхом оформлення з порушенням приписів вимог чинного законодавства довідки ВЛК від 30.12.2025 №2025-1230-1400-2162-0, ігноруючи наявність у позивача спеціального статусу "юрист 2 класу" ("старший лейтенант юстиції") та призвавши його на військову службу у званні "солдат". 
Суд встановив, що 30.12.2025 позивач був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 працівником поліції ОСОБА_16 у зв`язку із порушенням ним з 27.07.2025 військового обліку, про що складено довідку про доставлення (супроводження) громадянина(ки) до територіального центру комплектування та соціальної підтримки №5/28901/8 /а.с. 21 зі звороту/.
Відповідно до частини 10 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 за №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі по тексту - Положення №402).
Це Положення визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначеними у главі 2 цього розділу.
Це Положення поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, членів їх сімей, призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також військовослужбовців Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та членів їх сімей, громадян, які добровільно вступають на військову службу (навчання) за контрактом у Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, та осіб, звільнених з військової служби в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, для яких військово-лікарська експертиза проводиться військово-лікарськими комісіями, утвореними в закладах охорони здоров`я Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України та при закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.
30.12.2025 відносно ОСОБА_1 видане направлення №6290590 на проходження ВЛК на базі КП "3-я міська клінічна лікарня Полтавської міської ради" для визначення його придатності до військової служби /а.с. 86/.
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії №2025-1230-1400-2162-0 від 30.12.2025 проведено медичний огляд ОСОБА_1 позаштатною ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 30.12.2025 та визнано його здоровим та придатним до військової служби на підставі статті графи ІІ розкладу хвороб графи ТДВ /а.с. 85/.
Суд зауважує, що хоча позивач у позовній заяві й посилається на проведення його мобілізації без здійснення належного медичного огляду, водночас, у цій справі позивач не оскаржує довідку військово-лікарської комісії №2025-1230-1400-2162-0 від 30.12.2025, якою його визнано придатним до проходження військової служби, а також не надає належні медичні документи, які б підтверджували ту обставину, що ОСОБА_1 не підлягає призову на військову службу під час мобілізації як військовозобов`язаний, визнаний в установленому порядку особою з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатним до військової служби за станом здоров`я на термін 6-12 місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії). 
Відтак усі доводи позивача щодо його неналежного медичного огляду під час мобілізації та формального оформлення довідки ВЛК без фактичного проведення медичного огляду, суд відхиляє як безпідставні, оскільки правомірність довідки військово-лікарської комісії №2025-1230-1400-2162-0 від 30.12.2025 не є предметом цього спору.
Поряд з цим, позивач не надає суду також й доказів його звернення до відповідного органу ТЦК та СП із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, у встановленому законодавством порядку, в тому числі, й на підставі пункту 2 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ.
Позивач у наданих до суду заявах по суті справи жодним чином не пояснив, чому за наявності, за його твердженнями, у нього діагнозу, який надає йому право на відстрочку від проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період, останній не скористався своїм правом на оформлення права на таку відстрочку. 
За наведених обставин, суд встановив, що станом на 30.12.2025 позивач не мав ані належним чином оформленої відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ані бронювання. 
При цьому, суд зауважує, що лише наявність у позивача статусу адвоката без відповідного бронювання жодним чином не надає йому привілейованого становища у порівнянні з іншими військовозобов`язаними. 
Посилання позивача на ту обставину, що ОСОБА_1 перебував на військовому обліку, як військовозобов`язаний, у ІНФОРМАЦІЯ_10 відділі ІНФОРМАЦІЯ_7 , тоді як наказ про мобілізацію позивача виданий ІНФОРМАЦІЯ_2 суд відхиляє, оскільки у даному випадку ІНФОРМАЦІЯ_2 при прийнятті спірного наказу обґрунтовано керувався наведеними вище приписами пункту 81 Порядку №560.
Доказів того, що ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинялися будь-які дії з метою знищення чи фальсифікації особової справи ОСОБА_1 матеріали справи не містять. 
Щодо посилань позивача про те, що в наказі ІНФОРМАЦІЯ_3 про його мобілізацію його було призвано із зазначенням звання "солдат" та проігноровано наявність у позивача спеціального статусу "юрист 2 класу", що відповідає військовому званню "старший лейтенант юстиції", суд зазначає, що після внесення відомостей до списків особового складу військової частини наказ про мобілізацію вважається вже реалізованим, а захист прав має відбуватися через інші правові механізми (вимогу виправити відомості), а не шляхом скасування призову.
На переконання суду, процедурні порушення ТЦК при визначенні статусу особи під час мобілізації не є підставою для скасування наказу про призов, якщо особа вже перебуває в статусі військовослужбовця. 
Щодо дотримання ІНФОРМАЦІЯ_2 алгоритму під час призову позивача за мобілізацією, то суд зазначає, що відповідно до правових висновків, що викладені Верховним Судом у постанові від 22.05.2020 у справі №825/2328/16, порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення; певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі). Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Верховний Суд у згаданій постанові також наголосив, що, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості. Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення".
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 грудня 2019 року у справі № 820/3914/17, від 24 жовтня 2019 року у справі № 806/1243/17, від 11 лютого 2020 року у справі № 210/3268/15-а та від 23 квітня 2020 року у справі № 813/1790/18.
З огляду на не вищевикладене, а також враховуючи відсутність належним чином доведених фактів незаконності мобілізації позивача, суд дійшов висновку про правомірність наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.12.2025 № 2177 в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 та направлення його для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 , як наслідок, відсутність підстав для визнання його протиправним і скасування. 
Вирішуючи ж позовні вимоги позивача в частині визнання протиправним і скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 375 від 31.12.2025, виданого командиром військової частини НОМЕР_1 в частині призову на військову службу під час мобілізації солдата запасу ОСОБА_1 , призначення солдата запасу ОСОБА_1 у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , зарахування солдата запасу ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , та встановлення видів грошового забезпечення, з дати його ухвалення з 31.12.2025, суд виходить з такого. 
Згідно з пунктами 98-1, 99, 100 Порядку №560 командир військової частини не пізніше ніж на наступний день після прийняття військової (зведеної військової) команди надсилає засобами системи електронного документообігу на адресу територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з якого прибула військова (зведена військова) команда, витяг з наказу про зарахування особового складу військової (зведеної військової) команди до списків військової частини та поіменний список з відмітками про прийняття (відмову у прийнятті) особового складу з накладанням свого кваліфікованого електронного підпису.
Інформація про зарахування резервіста або військовозобов`язаного до списків військової частини вноситься протягом доби районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Поіменний список з відміткою про прийняття (відмову у прийнятті) резервіста або військовозобов`язаного після накладення кваліфікованого електронного підпису командира військової частини (керівника обласного (Київського або ІНФОРМАЦІЯ_11 ) надсилається не пізніше ніж на наступний день засобами системи електронного документообігу на адресу відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Командир військової частини разом з примірником поіменного списку надсилає витяг із наказу про зарахування резервіста або військовозобов`язаного до списків військової частини. 
Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який здійснює індивідуальне відправлення резервіста або військовозобов`язаного до військової частини або об`єднаного (обласного) збірного пункту, несе відповідальність за таке відправлення.
Порядок прийому військовою частиною або об`єднаним (обласним) збірним пунктом особового складу військової команди визначається Генеральним штабом Збройних Сил.
Відповідно до пункту 8 розділу V Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 14.10.2024 № 687) передача поповнення представникам військових частин оформляється за дорученням на право прийому поповнення (додаток 19) і оформляється актом прийому поповнення, в якому вказується кількість переданого особового складу, їх стан здоров`я, морально-психологічний стан, стан за видами забезпечення, наявність і правильність оформлення документів та інші дані, що характеризують поповнення.
Прийом поповнення проводиться особисто щодо кожного військовослужбовця, відповідно до іменного списку на поповнення. Приймати поповнення без особистої перевірки військовослужбовців заборонено.
Посадові особи, які прийняли і здали поповнення, доповідають про це за підпорядкованістю.
При цьому, загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служи Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).
За приписами додатку 4 до Статуту поповнення, яке прибуло до військової частини з територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки і військових частин з підготовки молодших спеціалістів, розподіляється за підрозділами після вивчення ділових якостей кожного військовослужбовця (з урахуванням стану здоров`я, характеристики і висновку про придатність до спеціальності).
У призначений час військова частина з оркестром шикується у пішому строю.
Новоприбуле поповнення разом із головними сержантами підрозділів шикується за 20-40 метрів перед строєм військової частини в дві шеренги фронтом до строю.
Шикування і зустріч командира військової частини проводяться у порядку, передбаченому Стройовим статутом Збройних Сил України.
Начальник штабу військової частини оголошує наказ про зарахування новоприбулого поповнення до складу підрозділів.
Отже, з аналізу положень Інструкції та Статуту слідує, що новоприбуле поповнення має бути вишикуване, перевірене за іменним списком, опитане на предмет скарг та заяв. 
Своєю чергою, положення Порядку №560 визначають, що старший військової команди несе відповідальність за особовий склад військової (зведеної військової) команди з моменту прийняття його у своє підпорядкування, під час слідування до військової частини або об`єднаного (обласного) збірного пункту та до моменту завершення прийому особового складу військової (зведеної військової) команди військовою частиною або обласним (Київським та ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Як слідує з матеріалів справи, до Поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_2 і відправлені у складі команди " НОМЕР_1 " від 30.12.2025 №1739/5/9008 під номером 3 включено солдата ОСОБА_1 . Команду для супроводження за призначенням прийняв старший команди старший лейтенант ОСОБА_14 та солдат ОСОБА_15 /а.с. 23-24/.
Водночас, графа "Відмітка про прийняття" Поіменного списку не містить інформації щодо прибуття ОСОБА_1 у розташування Військової частини НОМЕР_1 та фактичне прийняття його військовою частиною.

Суд зауважує, що згідно з оскаржуваним наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.12.2025 №375 солдата ОСОБА_1 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період відповідно до Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 №69/2022 та призначено солдата запасу ОСОБА_1 - у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 за штатом воєнного часу, ВОС - відсутня, з 31.12.2025 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , встановлено посадовий оклад згідно тарифного розряду у сумі 2470 грн, шпк "відсутня" /а.с. 36, 79/.
Водночас, згідно з пунктом 8 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.12.2025 №375 солдат ОСОБА_1 , який знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , який не прибув для подальшого продовження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , вважається таким, що 31.12.2025 самовільно залишив військову частину. 
Тобто, у спірному випадку матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 фактично до Військової частини НОМЕР_1 31.12.2025 з ІНФОРМАЦІЯ_3 доставлений не був. 
У відзиві на позовну заяву військова частина НОМЕР_1 також не заперечує та визнає фактичне неприбуття позивача у розташування військової частини 31.12.2025, зазначаючи про те, що за результатами проведеного службового розслідування встановлено, що 31.12.2025 о 03:00 під час переміщення від ТЦК та СП до тимчасового пункту дислокації В/Ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 зник у невідомому напрямку. 
Поряд з цим, суд відмічає певну внутрішню суперечливість пунктів наказу від 31.12.2025 №375, якими одночасно стверджується, що позивач "не прибув для подальшого проходження служби" і водночас, що позивача "вважати таким, що 31.12.2025 самовільно залишив військову частину".
У заявах по суті спору Військова частина НОМЕР_1 ніяк не пояснила того, яким чином особа, яка не прибула в розташування військової частини НОМЕР_1 могла самовільно залишити вказану військову частину. 
З огляду на викладене, видання відносно позивача наказу від 31.12.2025 №375 в частині, що стосується зарахування його до списків особового складу військової частини та тверджень про самовільне залишення останнім військової частини є протиправним та незаконним. 
Відтак, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача шляхом визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 375 від 31.12.2025. 
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У силу статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково. 

Розподіл судових витрат 

Згідно з частиною першою 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За приписами частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 

З огляду на часткове задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд вважає за доцільне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 1064,96 грн на користь позивача. 
Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 132, 241-246, 205, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.12.2025 №375. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1064,96 грн (одна тисяча шістдесят чотири гривні дев`яносто шість копійок).
Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; АДРЕСА_4 ).
Відповідачі:
1) ІНФОРМАЦІЯ_12 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ; АДРЕСА_5 );
2) Військова частина НОМЕР_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ; АДРЕСА_6 ).
Рішення набирає законної сили у порядку та строки, визначені статтями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя Олександр КУКОБА