ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" липня 2026 р. справа №300/2072/26
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної державної (військової) адміністрації, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення певних дій, 

ВСТАНОВИВ:
Адвокат Благодир Сергій Миколайович (далі – представник позивача, адвокат Благодир С.М.), який діє в інтересах ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ), звернувся в суд з позовною заявою до Івано-Франківської обласної державної (військової) адміністрації (далі – відповідач, Івано-Франківська ОДА), в якій просить: 
- визнати протиправною бездіяльність Івано-Франківської обласної державної (військової) адміністрації щодо ненадання ОСОБА_1 матеріалів перевірки скарги від 22.09.2025 та ненадання відповіді на заяву від 05.03.2026;
- зобов`язати Івано-Франківську обласну державну (військову) адміністрацію надати ОСОБА_1 для ознайомлення матеріали та копії матеріалів перевірки його скарги від 22.09.2025.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 22.09.2025 ОСОБА_1 подав скаргу до Івано-Франківської обласної державної адміністрації щодо незаконних дій та бездіяльності в.о. заступника директора департаменту розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської ОДА Дунича Р.В. Адвокат Благодир С.М. вказує, що 05.03.2026 позивач подав заяву до Івано-Франківської ОДА з проханням надати йому можливість ознайомитися з матеріали перевірки скарги від 22.09.2025 та зняти з них копії. Однак, за доводами представника позивача, відповіді на заяву та матеріалів перевірки позивач не отримав. Далі, 23.03.2026 адвокат Благодир С.М. подав адвокатський запит до Івано-Франківської ОДА щодо надання копій документів та матеріалів перевірки. У відповіді від 30.03.2026 відповідач повідомив, що матеріали перевірки заяви ОСОБА_1 не можуть бути надані, оскільки вони містять інформацію з обмеженим доступом та належать до внутрівідомчої службової кореспонденції.
Представник позивача вказує, що статтею 18 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі – Закон №393/96-ВР) передбачено право громадянина знайомитися з матеріалами перевірки за його скаргою, користуватися послугами адвоката, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги. На переконання адвоката Благодира С.М. відмова у наданні інформації є обґрунтованою у разі, якщо розпорядник в листі вказує, якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію в інтересах національної безпеки, економічного добробуту чи прав людини. Відсутність висновку розпорядника інформації щодо наявності сукупності всіх трьох підстав "трискладового тесту" означає, що законних підстав для обмеження доступу до інформації немає, а відмова у доступі до публічної інформації є необґрунтованою.
Таким чином, вважаючи протиправною бездіяльність Івано-Франківської обласної державної (військової) адміністрації щодо ненадання Олесневичу І.В. матеріалів перевірки скарги від 22.09.2025 та ненадання відповіді на заяву від 05.03.2026, позивач, через уповноваженого представника, звернувся до суду з цією позовною заявою. 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.04.2026 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) (а.с.18-19).
Пунктом 5 резолютивної частини коментованої ухвали суду витребувано в Івано-Франківської обласної державної (військової) адміністрації належним чином засвідчену копію листа-відмови та вичерпний обсяг письмових доказів, якими обґрунтовується відмова у наданні матеріалів перевірки.
На виконання ухвали суду відповідач 23.04.2026 сформував в підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи заяву, в якій повідомив, що заява позивача від 05.03.2026 була розглянута Івано-Франківською ОДА в порядки та строки, визначені Законом України "Про звернення громадян" про що надано відповідь листом від 30.03.2026 №О-408/03/26 (а.с.23-31).
Також, 23.04.2026 Івано-Франківська ОДА сформувала в підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи відзив на позовну заяву (а.с.32-45). Відповідач вказав, що за результатами розгляду заяви позивача від 05.03.2026 останньому було надано відповідь листом Івано-Франківської ОДА від 30.03.2026 №О-408/03/26 у терміни визначені Законом України "Про звернення громадян".
Таким чином, на переконання Івано-Франківської ОДА аргументи позивача щодо бездіяльності відповідач спростовуються наведеними у відзиві доводами.
Представник позивач 28.04.2026 сформував у підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи відповідь на відзив (а.с.46-51). Адвокат Благодир С.М. вказав, що на адресу позивача, 31.03.2026 була направлена відповідь, у якій зазначено, що Олесневичу І.В. надаються матеріали розгляду скарги. При цьому представник позивача наголошує, що матеріалів розгляду скарги надано не було, натомість до листа додано лише скаргу ОСОБА_1 від 22.09.2025 та відповідь на скаргу, яка датована 20.10.2025. Таким чином, на переконання представника позивача, відповідач не надав позивачу відповідь на те де, коли і в який спосіб він може ознайомитися з матеріалами перевірки його скарги та зняти копії усіх документів. 
Івано-Франківська ОДА, 01.05.2026 сформувала у підсистемі "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи заперечення на відповідь на відзив (а.с.52-61). Відповідач наголосив, що у даній справі предметом судового розгляду є виключно питання ненадання відповіді на заяву позивача від 05.03.2026 щодо надання матеріалів перевірки скарги, подану в порядку Закону України "Про звернення громадян". Водночас позивач у своїй відповіді на відзив фактично виходить за межі заявлених позовних вимог та починає обґрунтовувати обставини, які не є предметом цього спору, зокрема посилається на адвокатський запит від 23.03.2026, аналізує порядок розгляду скарги від 22.09.2025 та оцінює повноту матеріалів перевірки.
Також, Івано-Франківська ОДА вказує, що заява позивача про ненадання матеріалів перевірки скарги від 05.03.2026 була отримана відповідачем 10.03.2026 та розглянута з наданням відповіді листом від 30.03.2026 №О-408/03/26, тобто у межах строку, передбаченого статтею 20 Закону України "Про звернення громадян". 
Суд, розглянувши у відповідності до вимог КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив та наявні в матеріалах цієї адміністративної справи докази, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 19.09.2025 звернувся до голови Івано-Франківської ОДА із скаргою на дії та бездіяльність в.о. заступника директора департаменту розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури ІФ ОДА ОСОБА_2 , (зворотній бік а.с.39-а.с.40).
Листом від 20.10.2025 №О-1619/03/26 Івано-Франківська ОДА повідомила ОСОБА_1 , що за результатами розгляду скарги останнього, викладені у скарзі твердження не знайшли свого підтвердження (зворотній бік а.с.40).
Далі, 05.03.2026, ОСОБА_1 звернувся до голови Івано-Франківської ОДА із заявою, в якій просив надати можливість ознайомитися з матеріалами розгляду скарги, яка надійшла до адміністрації 22.09.2025 та була зареєстрована за №О-1619/03/26, а також зняти з них копії (а.с.8).
Адвокат Благодир С.М., 23.03.2026 звернувся до Івано-Франківської ОДА із адвокатським запитом, в якому просив надати належним чином завірені копії документів, а саме: копії доповідних записок ОСОБА_1 , поданих у березні 2025 року на ім`я в.о. заступника директора департаменту Р. В. Дунича; копії відповідей на зазначені доповідні записки та документи, що підтверджують їх отримання ОСОБА_1 ; копії документів, що стосуються перевірки фактів, викладених у доповідних записках; копію скарги ОСОБА_1 від 22.09.2025, направленої на адресу голови Івано-Франківської ОДА; копію відповіді на скаргу ОСОБА_1 від 22.09.2025; копії усіх документів щодо перевірки скарги від 22.09.2025; копію посадової інструкції ОСОБА_1 ; копію положення про служби містобудівного кадастру департаменту; копії протоколів нарад у директора департаменту від 09.01.2026, від 04.03.2026 та від 09.03.2026; інформацію про те, чи повідомлявся уповноважений підрозділ (уповноважена особа) з питань запобігання корупції Івано-Франківської ОДА щодо доповідних записок і скарги ОСОБА_1 ; копію заяви ОСОБА_1 від 05.03.2026; копію акту про відсутність ОСОБА_1 на роботі 19.03.2026 (а.с.14-зворотній бік а.с.14).
Івано-Франківська ОДА листом від 30.03.2026 №О-408/03/26 повідомила ОСОБА_1 про надання останньому матеріалів розгляду скарги від 22.09.2025 №О-1619/03/26 (а.с.28). До коментованого листа відповідач долучив копію скарги від 19.09.2025 та копію відповіді від 20.10.2025 за №О-1619/03/26.
Вважаючи протиправною бездіяльність Івано-Франківської обласної державної (військової) адміністрації щодо ненадання ОСОБА_1 матеріалів перевірки скарги від 22.09.2025 та ненадання відповіді на заяву від 05.03.2026, позивач звернувся до суд за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні цієї справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі – Закон №393/96-ВР) регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Частиною 1 статті 1 Закону №393/96-ВР визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до статті 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.
Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Згідно з частиною 1 статті 5 Закону №393/96-ВР звернення громадян адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду (частина 1 статті 7 Закону № 393/96-ВР).
При цьому частинами 3 та 4 статті 7 цього Закону передбачено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Отже, відповідно до норм чинного законодавства звернення громадян мають розглядатися тим органом, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань.
Аналогічний висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 800/580/17.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За змістом частин 1, 3 та 4 статті 15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Відповідно до частини 1 статті 16 Закону №393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням безпосередньо до суду.
За приписами статті 17 Закону №393/96-ВР скарга на рішення, що оскаржувалось, може бути подана до органу або посадовій особі вищого рівня протягом одного року з моменту його прийняття, але не пізніше одного місяця з часу ознайомлення громадянина з прийнятим рішенням. Скарги, подані з порушенням зазначеного терміну, не розглядаються.
Пропущений з поважної причини термін може бути поновлений органом чи посадовою особою, що розглядає скаргу.
Рішення вищого державного органу, який розглядав скаргу, в разі незгоди з ним громадянина може бути оскаржено до суду в термін, передбачений законодавством України.
Статтею 18 Закону №393/96-ВР визначено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Згідно із нормами статті 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.
За приписами частини 1 та 2 статті 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.
Таким чином, у разі надходження до органу звернення громадянина, відповідний орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені у цьому зверненні обставини та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви і суть прийнятого рішення. Це закономірно означає, що орган, до якого відбулося звернення, зобов`язаний надати мотивовану та обґрунтовану відповідь або прийняти рішення про відмову у задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні, скарзі).
Суд зазначає, що у спірному випадку позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Івано-Франківської ОДА щодо ненадання ОСОБА_1 матеріалів перевірки скарги від 22.09.2025 та ненадання відповіді на заяву від 05.03.2026.
При цьому, як встановлено судом вище по тексту судового рішення 05.03.2026, ОСОБА_1 звернувся до голови Івано-Франківської ОДА із заявою, в якій просив надати можливість ознайомитися з матеріалами розгляду скарги, яка надійшла до адміністрації 22.09.2025 та була зареєстрована за №О-1619/03/26, а також зняти з них копії (а.с.8).
Івано-Франківська ОДА листом від 30.03.2026 №О-408/03/26 повідомила ОСОБА_1 про надання останньому матеріалів розгляду скарги від 22.09.2025 №О-1619/03/26 (а.с.28). До коментованого листа відповідач долучив копію скарги від 19.09.2025 та копію відповіді від 20.10.2025 за №О-1619/03/26.
Як свідчить роздруківка відстеження поштового відправлення, вищезазначену відповідь було подано для відправлення 31.03.2026 (а.с.41).
Таким чином, заява позивача від 05.03.2026 була розглянута відповідачем – Івано-Франківською ОДА, в установлений статтею 20 Закону №393/96-ВР строк. 
Водночас, суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 27.04.2020 у справі №813/4351/16 зазначив, що саме по собі надання будь-якої відповіді на звернення громадянина у визначені законом строки не слід вважати повним і належним виконанням свого обов`язку суб`єктом владних повноважень. Істотною умовою такої відповіді є її належне обґрунтування і вирішення поставлених у зверненні питань (із урахуванням суті відповідного звернення і на підставі його ґрунтовного й всебічного вивчення).
Так, з матеріалів справи вбачається, що 05.03.2026, ОСОБА_1 звернувся до голови Івано-Франківської ОДА із заявою, в якій просив надати можливість ознайомитися з матеріалами розгляду скарги, яка надійшла до адміністрації 22.09.2025 та була зареєстрована за №О-1619/03/26, а також зняти з них копії (а.с.8).
Івано-Франківська ОДА листом від 30.03.2026 №О-408/03/26 повідомила ОСОБА_1 про надання останньому матеріалів розгляду скарги від 22.09.2025 №О-1619/03/26 (а.с.28). До коментованого листа відповідач долучив копію скарги від 19.09.2025 та копію відповіді від 20.10.2025 за №О-1619/03/26.
Суд зазначає, що у своїй заяві від 05.03.2026 позивач порушував питання про надання йому можливості ознайомитися з матеріалами розгляду його скарги, а також про забезпечення можливості зняття копій із таких матеріалів. 
Водночас відповідач, розглянувши зазначену заяву, фактично обмежився наданням формальної відповіді, до якої долучив лише копію самої скарги та копію відповіді на неї, не надавши жодної відповіді по суті порушених позивачем питань щодо доступу до матеріалів перевірки та можливості їх копіювання. 
Таким чином, на переконання суду, відповідач не розглянув звернення позивача по суті заявлених вимог, не надав мотивованої відповіді щодо можливості чи неможливості ознайомлення з матеріалами розгляду скарги та не повідомив про підстави відмови у разі їх наявності. 
Суд вважає, що така поведінка відповідача свідчить про формальний підхід до розгляду звернення та не відповідає вимогам Закону України "Про звернення громадян", який зобов`язує суб`єкта розгляду звернення надати повну, об`єктивну та мотивовану відповідь на всі питання, порушені заявником.
Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, на переконання суду, у спірному випадку, належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде визнання протиправною бездіяльності Івано-Франківської обласної державної (військової) адміністрації щодо ненадання обґрунтованої відповіді по суті заяви ОСОБА_1 від 05.03.2026; зобов`язання Івано-Франківської обласної державної (військової) адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.03.2026 відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР та надати обґрунтовану відповідь щодо порушених питань, з урахуванням висновків суду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відтак, з урахуванням зазначеного вище по тексту судового рішення, суд, на підставі наданих доказів та системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що за подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у загальному розмірі 1 364,96 грн, що підтверджується квитанцією ID: 7025-1195-1811-8538 від 03.04.2026 (а.с.5).
Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини Івано-Франківської ОДА, то з останньої підлягають стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 682,48 гривні, що пропорційно до задоволених позовних вимог.
Доказів понесення сторонами будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність Івано-Франківської обласної державної (військової) адміністрації (адреса: вул. М.Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004, код ЄДРПОУ – 20567921) щодо ненадання обґрунтованої відповіді по суті заяви ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) від 05.03.2026. 
Зобов`язати Івано-Франківську обласну державну (військову) адміністрацію (адреса: вул. М.Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004, код ЄДРПОУ – 20567921) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) від 05.03.2026 відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР та надати обґрунтовану відповідь щодо порушених питань, з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської обласної державної (військової) адміністрації (адреса: вул. М.Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004, код ЄДРПОУ – 20567921) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) частину сплаченого судового збору в розмірі 682 (шістсот вісімдесят дві) гривні 48 (сорок вісім) копійок. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ;
відповідач – Івано-Франківська обласна державна (військова) адміністрація, адреса: вул. М.Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004, код ЄДРПОУ – 20567921.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.