ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2026 року 
м. Київ

cправа № 908/1902/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Жукова С. В., Картере В. І.
за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І., 

представники учасників справи:
представники ОСОБА_1 - Забарін А. Ф., Комлик І. С.,
представник ТОВ "Техно Буд Рітейл" - Шелест Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2026
у складі колегії суддів: Чередка А.Є. - головуючого, Чус О.В., Іванова О.Г.,
на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.08.2025 
у складі судді Юлдашева О.О.
у справі № 908/1902/25
за заявою ОСОБА_1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно Буд Рітейл" 
про банкрутство, -

ВСТАНОВИВ

На розгляд суду постало питання обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора в частині інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних, нарахованих за період перебування боржника в процедурі банкрутства, відкриття якого в подальшому було скасовано. 

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
1. Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини справи.
2. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - Товариство з обмеженою відповідальністю "Техно Буд Рітейл" (далі - ТОВ "Техно Буд Рітейл") зареєстровано за адресою: 69005, м. Запоріжжя, вул. Патріотична, 64Д, код ЄДРПОУ 30770148.
3. 11.01.2022 ухвалою Господарського суду Запорізької області було відкрито провадження у справі № 908/3413/21 про банкрутство ТОВ "Техно Буд Рітейл" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.
4. 18.06.2025 постановою Центрального апеляційного господарського суду задоволено апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 11.01.2022 у справі № 908/3413/21, скасовано вказану ухвалу та відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "Техно Буд Рітейл".
5. У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Запорізької області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Техно Буд Рітейл" та просив суд визнати його грошові вимоги до боржника у сумі 4 750 435,40 грн (4 черга), грошові вимоги у сумі 74 224,00 грн (1 черга), з яких: 24 224 грн - судовий збір та 50 000 грн - витрати на правничу допомогу адвоката.
6. Вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані наявністю заборгованості ТОВ "Техно Буд Рітейл" перед ініціюючим кредитором у розмірі 2 711 212,28 грн, з яких 2 671 145,10 грн - основний борг та 40 067,18 грн - судовий збір, що підтверджуються рішенням Господарського суду Київської області від 04.06.2021 у справі № 911/2882/19, яке залишено в силі постановами апеляційного та касаційного суду.
7. Крім цього, ініціюючим кредитором здійснено нарахування за період з 04.06.2021 по 18.06.2025 інфляційних втрат та 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання в сумі 2 039 223,12 грн, з яких: інфляційне збільшення: 1 710 535,06 грн, 3 % річних - 328 688,06 грн.
8. 18.06.2025 між АБ "Іллі Комлика" та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги від 18.06.2025.
9. Додатковою угодою від 18.06.2025 до Договору про надання правової допомоги від 18.06.2025 Клієнт доручив Бюро підготовку та подання до Господарського суду Запорізької області заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Техно Буд Рітейл" (код: 30770148) шляхом: правового аналізу документів наданих Клієнтом, пошук та аналіз актуальної практики Верховного суду щодо відкриття провадження у справі про банкрутство, складання та подання тексту Заяви до Господарського суду Запорізької області.
10. Відповідно до п. 2 додаткової угоди розмір гонорару Бюро за підготовку та подання Заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Техно Буд Рітейл" становить 50 000 грн.
11. За наслідком надання правової допомоги, 19.06.2025 між АБ "Іллі Комлика" та ОСОБА_1 складено Акт прийому-передачі наданих послуг, з якого вбачається, що Бюро надало, а Клієнт прийняв послугу з підготовки та подання до Господарського суду Запорізької області Заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Техно Буд Рітейл" (код: 30770148) шляхом: Правового аналізу документів наданих Клієнтом щодо грошових вимог до ТОВ "Техно Буд Рітейл"; правового аналізу законодавства у сфері банкрутства з питань відкриття провадження у справі про банкрутство з урахуванням відповідних змін до КУзПБ; пошуку та аналізу актуальної практики Верховного Суду щодо відкриття провадження у справі про банкрутство; здійснення розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних за весь період прострочення грошового зобов`язання; виготовлення сканкопій документів, необхідних для подання до суду; розрахунок суму судового збору, яка підлягає сплаті за відкриття провадження у справі про банкрутство та сплата судового збору; складання та подання до Господарського суду Запорізької області заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Техно Буд Рітейл" за грошовими вимогами ОСОБА_1 .
12. Відповідно до п. 2 Акту розмір гонорару Бюро за підготовку та подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Техно Буд Рітейл" становить 50 000 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
13. 12.08.2025 ухвалою Господарського суду Запорізької області, зокрема, відкрито провадження у справі № 908/1902/25 про банкрутство ТОВ "Техно Буд Рітейл". Визнано грошові вимоги кредитора - ОСОБА_1 до боржника у розмірі 2 711 212,28 грн, 24 224 грн судового збору за подання заяви до суду та 10 000 грн витрат на правничу допомогу. 
14. Суд визнав безспірними та обґрунтованими вимоги заявника в частині, яка підтверджена судовим рішенням у справі №911/2882/19. 
15. Водночас, суд визнав неправомірним нарахування 3 % річних та інфляційних втрат за період з 11.01.2022 по 18.06.2025 з тих підстав, що скасування ухвали про відкриття провадження постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.06.2025 по справі № 908/3413/21 не має зворотної сили щодо правових наслідків мораторію, які вже настали. 
16. Також суд дійшов висновку про доцільність зменшення витрат на професійну правничу допомогу заявника до 10 000 грн, враховуючи фактичний обсяг наданих адвокатами послуг позивачу у суді та витрачений ними час, обґрунтованість поданих процесуальних документів, зважаючи на ступінь складності цієї справи, виходячи з критерію реальності, пропорційності до предмета спору і розумності розміру цих витрат.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
17. Частково не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив: 
(1) скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.08.2025 у справі № 908/1902/25 та ухвалити нове рішення, яким в частині не визнання (відхилення) грошових вимог 4 черги кредитора ОСОБА_1 в розмірі 2 039 223,12 грн (з яких: інфляційне збільшення: 1 710 535,06 грн, три відсотки річних - 328 688,06 грн. за період з 04.06.2021 по 18.06.2025);
- ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким визнати грошові вимоги 4 черги кредитора - ОСОБА_1 до боржника у розмірі 4 750 435,40 грн (з яких: основний борг: 2 711 212,28 грн, інфляційне збільшення: 1 710 535,06 грн, три відсотки річних - 328 688,06 грн);
(2) скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.08.2025 у справі № 908/1902/25 в частині не визнання (відхилення) грошових вимог 1 черги кредитора ОСОБА_1 в розмірі 50 000 грн (витрати на правничу допомогу);
- ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким визнати грошові вимоги 1 черги кредитора - ОСОБА_1 до боржника у розмірі 50 000 грн (витрати на правничу допомогу). 
18. 27.04.2026 постановою Центрального апеляційного господарського суду (повну постанову складено 30.04.2026) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.08.2025 у справі №908/1902/25 - залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.08.2025 у справі № 908/1902/25 -залишено без змін.
19. Апеляційний господарський суд погодився із висновками суду першої інстанції про те, що скасування ухвали про відкриття провадження по справі № 908/3413/21 не має зворотної сили щодо правових наслідків мораторію, які вже настали. Суд апеляційної інстанції також погодився із місцевим господарським судом про наявність підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу заявника до 10 000 грн.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Доводи касаційної скарги 
20. 19.05.2026 (через систему "Електронний суд") ОСОБА_1 звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій скаржник просить:
- скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2026 у справі № 908/1902/25;
- скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.08.2025 у справі № 908/1902/25 в частині не визнання (відхилення) грошових вимог 4 черги кредитора ОСОБА_1 в розмірі 2 039 223,12 грн (з яких: інфляційне збільшення - 1 710 535,06 грн, три відсотки річних - 328 688,06 грн за період з 04.06.2021 по 18.06.2025);
- ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким визнати грошові вимоги 4 черги кредитора - ОСОБА_1 до боржника у розмірі 4 750 435,40 грн (з яких: основний борг: 2 711 212,28 грн, інфляційне збільшення: 1 710 535,06 грн, три відсотки річних - 328 688,06 грн);
- скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.08.2025 у справі № 908/1902/25 в частині не визнання (відхилення) грошових вимог 1 черги кредитора ОСОБА_1 в розмірі 50 000 грн (витрати на правничу допомогу);
- ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким визнати грошові вимоги 1 черги кредитора - ОСОБА_1 до боржника у розмірі 50 000 грн (витрати на правничу допомогу). 
21. Скаржник доводить, що судами першої та апеляційної інстанції не враховано висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №922/2416/17, від 19.06.2019 у справі №643/17966/14 про те, що скасований судовий акт не породжує правових наслідків та в постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15 щодо критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката.
22. Також скаржник вказує, що висновки Верховного Суду щодо застосування норм Кодексу України з процедур банкрутства (стаття 41 КУзПБ) в частині ретроспективної дії мораторію у справах про банкрутство в разі скасування ухвали суду про відкриття провадження у справі про банкрутство, відсутні.
23. За доводом скаржника, відмовляючи у визнанні грошових вимог ОСОБА_1 в частині 3% річних та інфляційних втрат судом першої та апеляційної інстанції було неправильно застосовано положення ст. 41 КУзПБ, оскільки скасована ухвала у справі № 908/3413/21, якою було відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Техно Буд Рітейл" та запроваджено мораторій на задоволення вимог кредиторів, не породжує жодних юридичних наслідків.
24. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, скаржник вважає безпідставним зменшення судами заявленої суми, оскільки заявлений ініціюючим кредитором розмір таких витрат (50 000 грн) відповідав складності справи, обсягу витраченого часу та ціною заяви з грошовими вимогами кредитора, а ТОВ "Техно Буд Рітейл" у відповідності до положень ч. 5 ст. 126 ГПК України не подавало клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката. 
25. 05.08.2026 ОСОБА_1 подано до Верховного Суду письмові пояснення. 

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
26. 03.07.2026 від боржника надійшов відзив на касаційну скаргу з проханням залишити без задоволення касаційну скаргу, а оскаржувані ухвалу та постанову судів попередніх інстанцій - без змін. 
27. Боржник зазначає, що ініціюючим кредитором було неправомірно нараховано суму інфляційних втрат та 3% річних на суму судового збору, стягнуто рішенням у справі № 911/2882/19. Заборгованість, яка нарахована за період з 04.06.2021 по 10.01.2022 була повністю погашена єдиним засновником підприємства 11.02.2026, 12.02.2026 та 10.04.2026 і ці вимоги є припиненими у зв`язку з їх виконанням. Щодо періоду з 11.01.2022 по 18.06.2025 боржник вказує, що в силу ст. 41 КУзПБ у боржника були відсутні законні підстави для виконання вимог, що унеможливлює застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України. Посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17 боржник вважає безпідставними з огляду на неподібність предмету спору та обставин у вказаній справі та цій. 

Розгляд клопотань
28. 12.06.2026 ТОВ "Техно Буд Рітейл" подано до Верховного Суду заяву про залишення касаційної скарги ОСОБА_1 без руху. Зазначена заява мотивована тим, що при поданні касаційної скарги ОСОБА_1 мав сплатити судовий збір в сумі 58 400 грн відповідно до пп. 9 п. 2-1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з того, що він є ініціюючим кредитором, а при звернені до суду першої інстанції із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Техно Буд Рітейл" ставка судового збору становила 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 2-1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір") - 29 200 грн.
29. Розглянувши вказану заяву в судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для ї задоволення.
30. Предметом касаційного оскарження ОСОБА_1 є судові рішення судів попередніх інстанцій про відкриття провадження у справі про банкрутство в частині не визнання (відхилення) частини грошових вимог ОСОБА_1 як ініціюючого кредитора.
31. При поданні касаційної скарги скаржником було сплачено судовий збір у сумі 9 689,60 грн, виходячи зі ставки, яка підлягала при поданні заяви з грошовими вимогами до боржника, з урахуванням коефіцієнту 0,8. 
32. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір". 
33. Відповідно до пп. 9 п. 2-1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) касаційної скарги на ухвали суду про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність); про результати розгляду грошових вимог кредиторів; рішення суду в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.
34. Підпунктом 1 п. 2-1 ч. 2 ст. 4 зазначеного Закону встановлено ставку за подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство у розмірі 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
35. Відповідно до пп. 2 п. 2-1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом ставка судового збору становить 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
36. В ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство зазначається, зокрема, про визнання вимог кредитора та їх розмір (ч. 8 ст. 39 КУзПБ).
37. Ухвала про відкриття провадження у справі про банкрутство у частині наявності грошового зобов`язання (боргу) як матеріально-правової підстави може бути розділена на 2 частини: абсолютну та відносну.
38. До абсолютної сторони відноситься питання наявності/відсутності грошового зобов`язання (боргу) як такого та можливості застосування відповідного наслідку: відкриття провадження у справі про банкрутство або відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство загалом.
39. До відносної сторони відноситься арифметичний розмір грошового зобов`язання (боргу), який у силу складності структури боргу може мати сукупний характер (складатися з декількох підстав і сум боргу) і, відповідно, може наражатися на відмову у визнанні відповідної частини кредиторських вимог як наслідок їх необґрунтованості.
40. Таке розуміння ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство у цій ситуації призводить до можливості застосування до випадку оскарження ініціюючим кредитором ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство лише у частині вимог, які не були визнані судом у складі наявного складного (комплексного) боргу норми підпункту 2 пункту 2-1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", оскільки зазначена норма регулює питання сплати судового збору лише щодо подання кредиторами, відмінними від ініціюючого кредитора, власних конкурсних вимог до боржника.
41. Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для залишення касаційної скарги ОСОБА_1 без руху після відкриття касаційного провадження у цій справі та ухвалила відмовити в задоволенні заяви боржника про залишення касаційної скарги без руху, про що зазначено в протоколі судового засідання.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
42. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
43. Оцінивши доводи касаційної скарги та відзиву, здійснивши перевірку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при ухваленні судових рішень в оскаржуваній частині, заслухавши пояснення представників учасників справи, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
44. У цій справі заявлені грошові вимоги ініціюючого кредитора ОСОБА_1 до боржника складаються із заборгованості боржника в розмірі 2 711 212,28 грн (основний борг та судовий збір), яка підтверджена рішенням Господарського суду Київської області від 04.06.2021 у справі № 911/2882/19, інфляційних втрат та 3 % річних за невиконання вказаного грошового зобов`язання за період з 04.06.2021 по 18.06.2025 в сумі 2 039 223,12 грн, а також витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 50 000 грн. 
45. Судом першої інстанції визнано безспірними та обґрунтованим грошові вимоги ОСОБА_1 , які підтверджені судовим рішенням і в цій частині ухвала суду першої інстанції учасниками справи не оскаржувалася. 
46. Предметом касаційного оскарження є відмова судів попередніх інстанцій у визнанні грошових вимог ініціюючого кредитора в частині інфляційних нарахувань та 3% річних, а також зменшення до 10 000 грн із заявлених 50 000 грн витрат на правничу допомогу. 
47. Щодо інфляційних нарахувань та 3% річних колегія суддів зазначає наступне.
48. За змістом ч. 2 ст. 8 КУзПБ право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор.
49. Відповідно до ч. 3 ст. 34 КУзПБ заява кредитора, крім відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, повинна містити відомості про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті, а також інформацію про заінтересованість кредитора стосовно боржника. Заява кредитора може ґрунтуватися на об`єднаній заборгованості боржника за сукупністю його різних зобов`язань перед цим кредитором.
50. Перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 39 КУзПБ).
51. Положеннями ст. 1 КУзПБ визначено, що грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.
52. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 Цивільного кодексу України).
53. За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Судове рішення про стягнення таких коштів є рішенням про примусове виконання обов`язку в натурі, тобто підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника у зв`язку із завданням ним шкоди потерпілому (кредитору) (див. Mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2023 у справі № 686/7081/21). 
54. Із встановлених судами попередніх інстанцій обставин вбачається, що 11.01.2022 ухвалою Господарського суду Запорізької області було відкрито провадження у справі № 908/3413/21 про банкрутство ТОВ "Техно Буд Рітейл" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. В подальшому, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.06.2025 зазначену ухвалу у справі № 908/3413/21 було скасовано та відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "Техно Буд Рітейл".
55. Частина перша статті 41 КУзПБ визначає, що мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
56. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо (ч. 3 ст. 41 КУзПБ).
57. Дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про банкрутство (ч. 8 ст. 41 КУзПБ).
58. Суди попередніх інстанцій визнали неправомірним нарахування 3 % річних та інфляційних втрат за період з 11.01.2022 по 18.06.2025, мотивуючи свій висновок тим, що скасування ухвали про відкриття провадження у справі № 908/3413/21 не має зворотної сили щодо правових наслідків мораторію, які вже настали і його дія не може бути анульована ретроспективно.
59. Відповідно до усталеної судової практики (зокрема, постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17, на яку посилається скаржник), скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, але його скасування саме по собі (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення) не є підставою для перегляду всіх юридичних фактів, що виникли, змінилися чи припинилися на підставі відповідного рішення;
60. З урахуванням цієї правової позиції та того, що ухвала Господарського суду Запорізької області від 11.02.2022 про відкриття провадження у справі № 908/3413/21 про банкрутство ТОВ "Техно Буд Рітейл" та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів була скасована за наслідком апеляційного перегляду із ухваленням нового рішення про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство - зазначена ухвала у справі № 908/3413/21 не породжувала жодних правових наслідків з моменту її постановлення.
61. Відтак висновки судів попередніх інстанцій про неправомірне нарахування ініціюючим кредитором інфляційних втрат та 3 % річних є помилковими, а доводи скаржника в цій частині - обґрунтованими. 
62. Разом з тим, Верховний Суд зазначає, що, виснувавши про неправомірність нарахування ОСОБА_1 3 % річних та інфляційних втрат за період з 11.01.2022 по 18.06.2025, в порушення ч. 1 ст. 39 КУзПБ, суди взагалі не надали оцінки заявленим ініціюючим кредитором вимогам у вказаній частині за період до 11.01.2022, позаяк заявлений ОСОБА_1 період для відповідних нарахувань був з 04.06.2021 по 18.06.2025.
63. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень ч. 8 ст. 41 КУзПБ, що призвело до передчасних висновків судів про відсутність підстав для визнання грошових вимог ініціюючого кредитора в частині інфляційних нарахувань та 3% річних.
64. Відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості з`ясувати дійсні обставини справи, що у цьому випадку полягають у необхідності дослідження та перевірки періодів та бази відповідних нарахувань, розміру заявлених сум, що перешкоджає прийняттю рішення по суті справи, тому постановлені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в цій частині підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
65. Щодо заявлених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 50 000 грн, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, врахувавши фактичний обсяг наданих адвокатами послуг позивачу у суді та витрачений ними час, обґрунтованість поданих процесуальних документів, зважаючи на ступінь складності цієї справи, дійшов висновку про доцільність зменшення витрат на професійну правничу допомогу заявника до 10 000 грн.
66. Частинами четвертою-шостою статті 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
67. У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
68. Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21). 
69. У постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15, на яку посилається скаржник, також наведено критерії визначення та розподілу судових витрат, а саме: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
70. Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
71. Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
72. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
73. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
74. Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
75. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
76. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
77. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (наведені вище висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
78. Враховуючи вищевикладене, помилковість висновків судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для нарахування ініціюючим кредитором інфляційних втрат та 3% річних, відтак і передчасність висновків про необґрунтованість заяви ініціюючого кредитора в цій частині, колегія суддів Верховного Суду також не може визнати обґрунтованими висновки судів про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Означене, за результатом нового розгляду вимог ОСОБА_1 в оскаржуваній частині, потребує оцінки суду, зокрема, з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, обґрунтованості поданих процесуальних документів тощо та наведених вище критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
79.  Отже, під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, надати належну оцінку всім доводам учасників справи із належним обґрунтуванням прийняття або неприйняття відповідних доводів і доказів, встановити обставини щодо наявності або, навпаки, відсутності підстав для визнання грошових вимог ОСОБА_1 в частині інфляційних нарахувань та 3 % річних, здійснити перевірку заявлених сум та періодів, а також вирішити питання про обґрунтованість заявлених витрат на правову допомогу у тій частині, яку судом було зменшено. 

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
80. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
81. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а прийняті у справі постанова та ухвала судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині - скасуванню із направленням в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. 

В. Розподіл судових витрат
82. Оскільки в цьому випадку справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2026 та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.08.2025 у справі № 908/1902/25 (в частині не визнання (відхилення) грошових вимог ОСОБА_1 в розмірі 2 039 223,12 грн (з яких: інфляційне збільшення - 1 710 535,06 грн, три відсотки річних - 328 688,06 грн за період з 04.06.2021 по 18.06.2025) та в частині відхилених грошових вимог, які складаються з витрат на правничу допомогу в сумі 40 000 грн) скасувати.
3. Справу № 908/1902/25 в скасованій частині передати на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області. 

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді С. Жуков 

В. Картере