ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2026 року 
м. Київ
cправа № 904/1717/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І. С., Зуєва В. А.,
розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» 
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.05.2026 (головуючий - Кощеєв І. М., судді: Дармін М. О., Чус О. В.) і ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2025 (суддя Юзіков С. Г.) у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»
до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз»
за участю Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
про стягнення боргу
Історія справи
1. Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 13.06.2024 задовольнив позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі - ТОВ «ОГСУ», позивач, стягувач), стягнув з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» (далі - АТ «ОГС «Дніпрогаз», відповідач, боржник) на користь позивача 70 933 738,31 грн основного боргу, 6 629 778,83 грн пені, 21 499 721,14 грн індексу інфляції, 3 042 570,76 грн 3 % річних.
2. На виконання вказаного судового рішення Господарський суд Дніпропетровської області видав наказ.
3. 07.10.2025 головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - державний виконавець) відкрив виконавче провадження № НОМЕР_1 про примусове виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2024.
4. 20.10.2025 боржник повідомив державного виконавця про те, що 10.11.2022 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийняла постанову про включення відповідача до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу (далі - Реєстр). Оскільки сума боргу за виконавчим документом у справі № 904/1717/23 підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» (далі - Закон № 1639-IX), відповідач просив зупинити вчинення виконавчих дій.
5. 23.10.2025 державний виконавець виніс постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 до виключення боржника з Реєстру з тих підстав, що заборгованість боржника виникла в період з 01.01.2020 по 28.02.2022 та підлягає врегулюванню відповідно до Закону № 1639-ІХ.
6. 31.10.2025 стягувач звернувся до суду з скаргою на дії державного виконавця, в якій просив:
- визнати неправомірним винесення державним виконавцем постанови від 23.10.2025 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1; 
- скасувати постанову від 23.10.2025 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1; 
- зобов`язати посадову особу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відповідальну за вчинення заходів примусового виконання у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 вжити передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів для примусового виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2024 згідно з наказом цього суду від 27.08.2025 в частині стягнення з відповідача 6 629 778,83 грн пені, 21 499 721,14 грн індексу інфляції та 3 042 570,76 грн 3 % річних.
7. Скарга обґрунтована тим, що стягнута за рішенням суду у даній справі заборгованість підлягає врегулюванню відповідно до Закону №1639-IX тільки в частині суми основного боргу. Оскільки стягнута за судовим рішенням основна заборгованість не була погашена до 31.12.2022, то суми пені, інфляційних нарахувань та процентів річних огляду на положення статті 6 Закону №1639-IX не підлягають врегулюванню, а відтак підлягають стягненню державним виконавцем на користь позивача в загальному порядку.
Короткий зміст оскаржуваних ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції 
8. Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 01.12.2025, яку залишив без змін Центральний апеляційний господарський суд постановою від 28.05.2026, у задоволенні скарги відмовив. 
9. Суди обох інстанцій встановили, що АТ «ОГС «Дніпрогаз» включено до Реєстру, а сума основної заборгованості виникла у період з травня по грудень 2021 року та підлягає врегулюванню відповідно до абз. 8 ст. 1 Закону №1639-IX. Державний виконавець, який не є учасником процедури врегулювання заборгованості між сторонами та не уповноважений визначати її результати і хід проведення, встановивши що боржник включений до Реєстру та щодо спірної заборгованості боржником вживаються заходи із врегулювання відповідно до Закону № 1689-ІХ, зобов`язаний був зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні на підставі пункту 15 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII). 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги 
10. Не погоджуючись з ухвалою місцевого та постановою апеляційного господарських судів, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, ухвалити нове рішення, яким скаргу стягувача задовольнити. 
11. Посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень пункту 15 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII, яка не передбачає зупинення вчинення виконавчих дій у разі, якщо сума, що стягується, повністю або частково не підлягає врегулюванню відповідно до передбачених Законом №1639-IX процедур. Так, регулюванню відповідно до Закону № 1639-IX підлягає виключно основна заборгованість. Водночас судовим рішення, з відповідача також стягнуто інфляційні втрати, 3% річних та пеня, що нараховані після 01.03.2022, які не підпадають під регулювання спеціального Закону № 1639-IX. Оскільки основна заборгованість не була погашена відповідачем до 31.12.2022, то відповідно до статті 6 Закону №1639-IX боржник втратив законодавчо передбачене право врегулювання частини заборгованості шляхом списання пені, інфляційних нарахувань та процентів річних. Тому підстави для зупинення виконавчих дій відсутні.
Позиція ДВС у відзивах на касаційні скарги
12. Вважає вимоги касаційної скарги позивача необґрунтованими, просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, погоджується з висновками та мотивами судів в оскаржуваних судових рішеннях.
Позиція Верховного Суду
13. Відповідно до положень частини 1 статті 300 ГПК України Верховний Суд розглядає доводи касаційної скарги в частині, що стала підставою для відкриття касаційного провадження.
14. Відповідно до пункту 15 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», за умови перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.
15. У частині другій статті 34 Закону № 1404-VIII унормовано, що виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.
16. Частиною одинадцятою статті 35 Закону № 1404-VIII визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 15 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу». У разі поновлення виконавчого провадження, зупиненого на підставі пункту 15 частини першої статті 34 цього Закону, виконавче провадження повторному зупиненню з таких підстав не підлягає.
17. 29.08.2021 набрав чинності Закон № 1639-ІХ, який визначає комплекс відповідних заходів організаційного та економічного характеру спрямованих на врегулювання заборгованості за природний газ та послуги з його транспортування, шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації заборгованості.
18. Положеннями статті 1 Закону № 1639-ІХ (у редакції від 29.08.2021 до 19.08.2022) передбачено, що:
- заборгованістю суб`єктів ринку природного газу, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, є, зокрема заборгованість операторів газорозподільних систем, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, та/або реструктуризована, за договорами з транспортування природного газу, укладеними з особою, що здійснює функції оператора газотранспортної системи з 01.01.2020, не сплачена станом на розрахункову дату (абзаци 7, 8, 9 частини першої статті 1);
- процедура врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу - заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості за природний газ та послуги з його транспортування шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації заборгованості (абзац 14 частини першої статті 1);
- реєстр підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу (надалі - Реєстр) - відкритий загальнодоступний перелік підприємств та організацій, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному вебсайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (абзац 15 частини першої статті 1);
- розрахункова дата - 31.12.2020 (абзац 16 частини першої статті 1).
19. З наведеного слідує, що Закон № 1639-ІХ (у наведеній редакції) визначав предметом врегулювання у спосіб проведення взаєморозрахунків та реструктуризації саме основну заборгованість операторів газорозподільних систем за послуги з транспортування природного газу, не сплачену станом на 31.12.2020.
20. Зі змісту рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2024 у цій справі вбачається, що основний борг АТ «ОГС «Дніпрогаз» утворився у період з травня по грудень 2021 року.
21. 19.08.2022 набрав чинності Закон України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» у статті 2 якого визначено гарантії, що надаються суб`єктам господарювання. Зокрема, у частині сьомій статті 2 цього Закону передбачено, що взаєморозрахунки в цілях реалізації заходів, передбачених цією статтею, проводяться у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
22. Відповідно до положень абзацу 4 частини другої статті 1 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» визначено, що порядок підтвердження обставин, що є підставою для ненарахування неустойки (штрафу, пені), визначається Кабінетом Міністрів України.
23. При цьому Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» були внесені зміни, зокрема, і до Закону № 1639-ІХ. 
24. Так за змістом 14 Закону № 1639-ІХ (тут і надалі - у редакції змін, внесених Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» з 19.08.2022) передбачено, що:
- взаєморозрахунки - розрахунки з погашення заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єктів ринку природного газу, які проводяться за рахунок видатків державного бюджету учасниками процедури врегулювання заборгованості (абзац 2 частини першої статті 1);
- заборгованість (грошові зобов`язання) суб`єктів ринку природного газу, що підлягає (підлягають) врегулюванню відповідно до цього Закону, а саме заборгованість операторів газорозподільних систем, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, та/або реструктуризована, за договорами з транспортування природного газу, укладеними з особою, що здійснює функції оператора газотранспортної системи з 01.01.2020, яка виникла з 01.01.2020 по 28.02.2022 включно (абзац 8 частини першої статті 1);
- процедура врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єктів ринку природного газу - заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) за, зокрема, послуги з його транспортування шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації заборгованості, а також списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на таку заборгованість у разі її погашення (абзац 17 частини першої статті 1);
- учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, оператор газотранспортної системи, оператори газорозподільних систем (абзац 21 частини першої статті 1);
- розрахункова дата - 31.12.2020 (крім випадків, якщо дата або підстава виникнення заборгованості (грошових зобов`язань) визначена цим Законом для виду заборгованості (абзац 19 частини першої статті 1).
25. Згідно зі статтею 2 Закону № 1639-ІХ дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості за послуги з розподілу і транспортування природного газу.
26. Відповідно до статті 6 Закону № 1639-ІХ на заборгованість за договорами про надання послуг з транспортування природного газу, яка підлягає врегулюванню відповідно до статті 1 цього Закону, погашену до 31.12.2022, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону, а також на заборгованість, реструктуризовану відповідно до статті 5 цього Закону, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.
Неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на заборгованість підприємств, включених до Реєстру, за договорами про надання послуг з транспортування природного газу, у тому числі підтверджені судовими рішеннями, які набрали законної сили, що обліковуються учасниками процедури врегулювання заборгованості та не сплачені станом на дату включення до Реєстру, підлягають списанню: за умови погашення основного боргу до 31.12.2022, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону; за умови повного виконання належним чином підприємством-дебітором укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.
27. У постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі № 904/5697/20 зазначено, що законодавцем на державному рівні враховано обставини щодо неможливості підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити свої розрахунки та саме з прийняттям Закону № 1639-ІХ (у редакції змін внесених Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» з 19.08.2022) визначено порядок певних дій, спрямованих на врегулювання такої заборгованості, зокрема, шляхом проведення взаєморозрахунків за рахунок видатків державного бюджету, реструктуризації заборгованості за природний газ та послуги з його транспортування та списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість з оплати природного газу та послуги з його транспортування.
28. З наведеного вбачається, що Закон № 1639-ІХ визначає предмет свого регулювання шляхом чіткого зазначення періоду, за який має бути врегульована заборгованість, а також її характеру. 
29. Так, відповідно до абзацу 8 частини 1 статті 1 цього Закону визначається заборгованість операторів газорозподільних систем перед оператором газотранспортної системи за послуги з транспортування природного газу, що виникла саме у період з 01.01.2020 по 28.02.2022.
30. Такий підхід свідчить про законодавче обмеження як щодо суб`єктного складу боржників, так і щодо природи зобов`язань, які підлягають врегулюванню в межах встановленого правового механізму - шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації.
31. Правова конструкція цієї норми не передбачає включення до складу врегульованої заборгованості, обмеженої часовими межами, додаткових фінансових нарахувань, таких як пеня, 3 % річних та інфляційні втрати, які за своєю природою є наслідком порушення основного грошового зобов`язання.
32. З аналізу положень Закону № 1639-ІХ та наведеного вище визначення процедури врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єктів ринку природного газу, викладеного у статті 1 цього Закону, вбачається проведення таких процедур врегулювання заборгованості: процедури взаєморозрахунків (стаття 4), процедури реструктуризації заборгованості за природний газ та послуги з його транспортування (стаття 5), процедури списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість з оплати природного газу та послуги з його транспортування у разі її погашення (стаття 6).
33. Оскільки неустойка, інфляційні нарахування та проценти річних не підпадають під механізми врегулювання, передбачені статтями 4 і 5 цього Закону, такі нарахування не можуть розглядатися як частина заборгованості, яка відповідно до пункту 15 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для зупинення виконавчих дій.
34. У зв`язку з цим Суд зазначає, що визначений Законом № 1639-ІХ період з 01.01.2020 по 28.02.2022 включно охоплює момент виникнення основного зобов`язання, але сам по собі не обмежує можливості нарахування фінансових зобов`язань, таких як пеня, інфляційні втрати чи три відсотки річних, які є наслідком його невиконання.
35. Отже, положення Закону № 1639-ІХ поширюють свою дію як на основну заборгованість, нараховану за період з 01.01.2020 по 28.02.2022 включно, так і на інші фінансові зобов`язання, що є похідними від неї, та які можуть бути нараховані також і після спливу цього періоду. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 20.06.2025 у справі № 915/1270/20, від 24.11.2025 у справі № 903/62/23.
36. Відтак наявність чи відсутність підстав для застосування статті 6 Закону № 1639-ІХ щодо списання 3% річних, пені та інфляційних втрат, нарахованих на основний борг як за період з 01.04.2021 по 28.02.2022, так і за період після 01.03.2022, не є підставою для незастосування пункту 15 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII щодо обов`язку виконавця зупинити вчинити виконавчі дії з примусового стягнення таких сум, оскільки їх облік та спосіб врегулювання здійснюється учасниками процедури врегулювання заборгованості визначеними Законом № 1639-ІХ. Близькі за змістом висновки наведені в постановах Верховного Суду від 15.06.2023 у справі № 904/5697/20, від 12.12.2024 у справі № 924/395/24.
37. В такий спосіб Верховний Суд послідовно висновує, що зазначене відповідає меті прийняття Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», який спрямований на комплексне врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, а також узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду. Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у ряді постанов, зокрема від 30.10.2023 у справі № 925/555/21, від 09.04.2024 у справі № 910/16181/18, від 20.06.2025 у справі № 915/1270/20.
38. З огляду на це Верховний Суд погоджується з позицією судів попередніх інстанції, що пеня, 3% річних та інфляційні втрати, нараховані на основний борг, хоча і після 01.03.2022, та стягнуті рішенням суду, підлягають врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом № 1639-ІХ, тобто під час запровадження усього механізму врегулювання заборгованості, визначеного цим Законом.
39. Відтак помилковими є доводи позивача про те, що присуджені до стягнення з відповідача нарахування частково не підпадають під регулювання спеціального Закону № 1639-IX та не свідчать про наявність підстав для зупинення виконавчих дій.
40. Колегія суддів також звертається до висновків Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 16.05.2025 у справі № 903/421/24, відповідно до яких законодавство не надає виконавцю повноважень оцінювати, тлумачити або перевіряти обсяг заборгованості, яка підлягає врегулюванню в межах процедури, передбаченої Законом №1639-ІХ. Визначення і затвердження розміру такої заборгованості здійснюється відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1179 (на підставі договорів про організацію взаєморозрахунків). Самостійна оцінка виконавцем того, яка частина заборгованості включається до врегулювання, по суті є виходом за межі його повноважень та втручанням у сферу компетенції інших органів. Така поведінка суперечить не лише положенням Закону №1639-ІХ, а й загальним принципам виконавчого провадження, які передбачають обов`язковість дотримання чітко визначеного порядку та меж повноважень.
41. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано застосували положення статті 34 та 35 № 1404-VIII у взаємозв`язку із Законом №1639-ІХ і дійшли правильного висновку щодо наявності підстав для зупинення виконавчого провадження і, відповідно, відмови у задоволенні скарги стягувача. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
42. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
43. Згідно зі статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
44. На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та необхідність залишення оскаржуваних судових рішень без змін.
45. Відповідно до статті 129 ГПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні касаційної скарги витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника
Керуючись статтями 300, 301, 304, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» залишити без задоволення.
2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.05.2026 і ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.12.2025 у справі № 904/1717/23 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий І. С. Міщенко 
Судді І. С. Берднік 
В. А. Зуєв