МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 вересня 2026 р. | № 400/9270/26
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу ОСОБА_1 до Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, скасування листа-відповіді від 16.05.2026 №1494/2/7619 та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2026 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач) про:
визнання протиправною бездіяльність керівництва Міністерства оборони України щодо нерозгляду скарги № СА-20047450 по суті керівником органу та визнати протиправними дії щодо направлення цієї скарги на розгляд до військової частини НОМЕР_1 ;
визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду скарги № СА-20047450 на власні дії та дії свого правопопередника в/ч НОМЕР_2 ;
скасування листа-відповіді військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2026 № 1494/2/7619, як такий, що прийнятий з грубим порушенням статті 7 Закону України «Про звернення громадян»;
зобов`язання Міністерство оборони України в особі керівника розглянути скаргу позивача № СА-20047450 по суті, здійснити повну перевірку фактів неналежного виконання обов`язків та фальсифікації документації щодо тяжкого травмування у в/ч НОМЕР_2 / в/ч НОМЕР_1 , та надати відповідь за підписом керівника Міністерства оборони України відповідно до чинного законодавства.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що через Державну установу «Урядовий контактний центр» він подав Міністерству оборони України звернення (скаргу), якою було оскаржено протиправні дії керівництва військової частини НОМЕР_1 , яке було зареєстровано за № СА-20047450, щодо фальсифікації внутрішньої документації про обставини його тяжкого травмування 03.09.2023. Проте, відповідь на це звернення була надана військовою частиною НОМЕР_1 . На переконання позивача, такі дії Міністерства оборони України є протиправними, оскільки відповідно до частини четвертої статті 7 Закону України «Про звернення громадян» заборонено направляти скаргу громадянина для розгляду тому органу або посадовій особі, дії чи рішення яких оскаржуються. Відповідна відповідь військової частини НОМЕР_1 винесена неналежним суб`єктом із порушенням установленої законом процедури, а отже є протиправною.
У відзиві на позовну заяву від 05.08.2026 військова частина НОМЕР_1 заперечила проти позову і просила суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог до неї. Відзив умотивовано тим, що відповідне звернення позивача було розглянуто нею згідно з дорученням начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 08.05.2026 № С-71263. Разом з тим, статтею 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. За таких обставин та наведеного правового регулювання військова частина НОМЕР_1 вважає, що було виконано вказане доручення.
Міністерство оборони України у відзиві на позовну заяву від 10.08.2026 просило відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки права позивача не були порушені. Скарга позивача була опрацьована в Управлінні по роботі зі зверненнями громадян та доступу до публічної інформації Міністерства оборони України у встановленому порядку та за дорученням державного секретаря Міністерства оборони України надіслана для опрацювання до адміністративного управління Генерального штабу Збройних Сил України. Те, яким чином Генеральний штаб Збройних Сил України приймав рішення і направляв звернення до підпорядкованих йому військових частин для розгляду по суті та надання відповіді позивачу, належить до внутрішніх процедур цього органу військового управління. Саме ця установа є володільцем інформації, пов`язаної з подальшою внутрішньою реєстрацією в діловодстві отриманого від Міноборони звернення позивача, а тому Міноборони не є розпорядником інформації щодо внутрішньої реєстрації документів, які знаходяться в Генеральному штабі Збройних Сил України, та за якими надавалися відповіді позивачу. З урахуванням зазначеного Міністерство оборони України вважає, що права позивача ним не порушені.
Позивач правом на подання відповіді на відзив у встановлений судом строк не скористався.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ, ЗАЯВИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
30.07.2026 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також про витребування у військової частини НОМЕР_1 деяких доказів.
Військова частина НОМЕР_1 до відзиву на позовну заяву від 05.08.2026 додала частину витребуваних доказів. Водночас відповідач не подав до суду копію доказів на підтвердження тієї обставини, що військової частини НОМЕР_1 є правонаступником військової частини НОМЕР_2 , про причини їх неподання не повідомив.
У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, керуючись частиною четвертою статті 229 КАС України, суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.
Позивач подав 01.04.2026 через Державну установу «Урядовий контактний центр» звернення до Міністерства оборони України, яке зареєстроване за № СА-20047450, у формі скарги, в якій просив:
надати йому довідку Ф5 на вимогу судового рішення по справі № 400/10198/25;
надати до комісії по соціальним виплатам Міністерства оборони України акт службового розслідування отримання ним тяжкого травмування 03.09.2023 під час захисту Батьківщини, виконуючи бойове завдання у Запорізькій області;
матеріали по цій скарзі передати до ДБР для надання правової оцінки.
Згідно з реєстраційною карткою звернення № СА-20047450 воно було надіслано 01.04.2026 Міністерству оборони України.
ІНФОРМАЦІЯ_1 листом від 08.05.2026 № С-5499 надіслало військовій частині НОМЕР_1 вищенаведене звернення для розгляду та надання відповіді заявнику.
За результатами розгляду звернення позивача від 01.04.2026 до Міністерства оборони України (реєстраційний номер СА-20047450) військова частина НОМЕР_1 листом-відповіддю від 16.05.2026 № 1494/2/7619 повідомила його:
про виконання військовою частиною НОМЕР_1 постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2026 у справі № 400/10198/25 шляхом надіслання 28.04.2026 на адресу позивача нової Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 20.04.2026 № 1494/135/Д-5;
про надіслання на адресу військової частини НОМЕР_3 матеріалів службового розслідування стосовно нього, а також Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 20.04.2026 № 1494/135/Д-5.
Вважаючи, що його звернення не було належним чином розглянуто відповідачами, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною другою статті 34 Основного Закону України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб – на свій вибір.
Усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк (стаття 40 Конституції України).
Відповідно до пункту 1 статті 10 Конвенції про захист прав людини та свобод 1950 року, ратифіковану Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.
Статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) – звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) – звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга – звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про звернення громадян» до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:
порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);
створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;
незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
У постанові від 29.11.2021 у справі № 120/1727/20-а Верховний Суд сформував правовий висновок, що не можна розуміти звернення як скаргу лише за назвою, присвоєною заявником; скарга у свою чергу має відповідати певним критеріям у силу вимог частини четвертої статті 3 та статті 4 Закону України «Про звернення громадян». За приписами Закону України «Про звернення громадян» необхідною передумовою звернення до відповідного органу зі скаргою є порушення права та/або законного інтересу громадянина, а сама скарга має містити вказівку на конкретне порушення права/інтересу та рішення, дію/бездіяльність, яким/якими таке право/інтерес скаржника порушене, а також вимогу про поновлення такого порушеного права/інтересу.
Відповідно до частин першої, третьої і четвертої статті 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, медіа, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням – безпосередньо до суду.
До скарги додаються наявні у громадянина рішення або копії рішень, які приймалися за його зверненням раніше, а також інші документи, необхідні для розгляду скарги, які після її розгляду повертаються громадянину. (частини перша і шоста статті 16 Закону України «Про звернення громадян»).
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про звернення громадян» скарга на рішення, що оскаржувалось, може бути подана до органу або посадовій особі вищого рівня протягом одного року з моменту його прийняття, але не пізніше одного місяця з часу ознайомлення громадянина з прийнятим рішенням. Скарги, подані з порушенням зазначеного терміну, не розглядаються.
Суд встановив, що через Державну установу «Урядовий контактний центр» позивач подав 01.04.2026 Міністерству оборони України звернення (реєстраційний номер СА-20047450), із назвою «скарга», в якій просив:
надати йому довідку Ф5 на вимогу судового рішення по справі № 400/10198/25;
надати до комісії по соціальним виплатам Міністерства оборони України акт службового розслідування отримання ним тяжкого травмування 03.09.2023 під час захисту Батьківщини, виконуючи бойове завдання у Запорізькій області;
матеріали по цій скарзі передати до ДБР для надання правової оцінки.
У матеріалах справи відсутні докази щодо того, що до цього звернення було додано будь-який документ, зокрема і про відмову військової частини НОМЕР_1 надати позивачу довідку форми 5 і направити матеріали службового розслідування до комісії по соціальним виплатам Міністерства оборони України.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що звернення позивача від 01.04.2026 (реєстраційний номер СА-20047450) за своїм змістом є заявою (клопотанням) про надання йому довідки форми 5 і направлення відповідного акта службового розслідування Міністерству оборони України, а не скаргою на дії (бездіяльність) військової частини НОМЕР_1 щодо відмови йому в наданні довідки форми 5 і в направленні матеріалів службового розслідування стосовно нього до комісії по соціальним виплатам Міністерства оборони України.
Оскільки заява позивача стосувалась питань, що належать до компетенції військової частини НОМЕР_1 , яка входить до складу Сил територіальної оборони Збройних Сил України, тому ця заява згідно з частиною третьою статті 7 Закону України «Про звернення громадян» правомірно була надіслана за належністю для розгляду до військової частини НОМЕР_1 як органу, який володіє відповідними відомостями і повноваженнями.
Відтак не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо нерозгляду звернення № СА-20047450 по суті і протиправними дії щодо направлення цього звернення на розгляд до військової частини НОМЕР_1 , а також про визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду скарги № СА-20047450.
За результатами розгляду звернення позивача від 01.04.2026 (реєстраційний номер СА-20047450) військова частина НОМЕР_1 листом-відповіддю від 16.05.2026 № 1494/2/7619 повідомила його:
про виконання військовою частиною НОМЕР_1 постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2026 у справі № 400/10198/25 шляхом надіслання 28.04.2026 на адресу позивача нової Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 20.04.2026 № 1494/135/Д-5;
про надіслання на адресу військової частини НОМЕР_3 матеріалів службового розслідування стосовно нього, а також Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 20.04.2026 № 1494/135/Д-5.
Будь-яких відомостей і доказів про те, що військова частина НОМЕР_1 не надала йому Довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 20.04.2026 № 1494/135/Д-5, позивач до суду не подав. 
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Тобто військова частина НОМЕР_1 всебічно розглянула звернення позивача.
Вищенаведена відповідь підписана особисто командиром військової частини НОМЕР_1 , тобто з дотриманням вимог частини другої статті 14 Закону України «Про звернення громадян».
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і не поніс документально підтверджених судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи в суді. Тому розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України суд не здійснював.
Керуючись статтями 9, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 відмовити повністю.
2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
5. Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 );
відповідачі:
Міністерство оборони України (просп. Повітряних Сил. 6, м. Київ, 03168; код ЄДРПОУ 00034022);
військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).
6. Повний текст рішення суду складений 02.09.2026.

Суддя В.Г.Ярощук