ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/505/26	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ХЕТ»
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2026 року (суддя А.В. Сіпака) у справі № 280/505/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ХЕТ» до Головного управління ДПС у Запорізькій області, третя особа - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРІН ХЕТ» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.10.2025 року № 00178890708, від 20.10.2025 року № 00178870708.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні рішення контролюючого органу є протиправними та прийняті з порушеннями приписів Податкового кодексу України.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року у справі № 280/505/26 залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2026 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Судом першої інстанції зазначено, що внаслідок отримання інформації від ДПС України про можливі порушення податкового законодавства у сфері діяльності, яку здійснює позивач, виникла обґрунтована та законодавчо встановлена підстава для контролюючого органу щодо здійснення належного податкового контролю.
Суд першої інстанції відхилив доводи позивача в частині відсутності підстав для призначення та проведення фактичної перевірки.
Суд першої інстанції зауважив, що не надання до перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР.
Суд першої інстанції з`ясував, що під час проведення фактичної перевірки в місці продажу магазин “Leprekon” за адресою: м.Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд.54, в якому здійснює діяльність ТОВ “Грін Хет”, здійснено опис товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться у вказаному магазині, на загальну суму 15242,10 грн., відповідно до цінників на такі товари. Позивачем та/або особою, якою здійснювалась розрахункова операція не було надано документи, які підтверджують облік товарів, що знаходились у місці продажу
(господарському об`єкті) магазин “Leprekon” за адресою: м.Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд.54.
Суд першої інстанції звернув увагу, що ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. Після початку проведення перевірки у позивача виникає обов`язок надання контролюючому органу інформації та її документального підтвердження з питань в межах предмету перевірки. При цьому неподання або несвоєчасне подання до контролюючого органу документів при здійсненні податкового контролю має наслідком застосування до платника податків відповідальності у вигляді штрафу.
Суд першої інстанції з`ясував, що контролюючим органом було надано позивачу письмову вимогу про надання документів, у якій визначено строк не пізніше 26.08.2025. Запит отримано 22.08.2025 продавцем. При цьому, у встановлений строк запитані документи контролюючому органу надано не було.
Суд першої інстанції дійшов висновків, що оцінені в сукупності наявні в матеріалах справи документи, досліджені під час перевірки, підтверджують висновки, викладені в акті перевірки щодо суті виявлених порушень законодавства.
З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 20.10.2025 року №00178890708, від 20.10.2025 року № 00178870708 прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та в повній мірі відповідають встановленим у частини другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а відтак до скасування в судовому порядку не підлягають.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРІН ХЕТ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що наказ на проведення перевірки не відповідає вимогам ПК України. Вважає, що ним надавався вичерпний перелік документів, що належать або пов`язані із предметом фактичної перевірки. Зауважує, що через відсутність з 25.08.2025 року інспекторів контролюючого органу за місцем фактичного провадження діяльності платником податків, позивач надав у запереченнях до акту перевірки первинні документи на придбання товару та його оприбуткування за місцем реалізації. Вважає, що запит на надання документів від 22.08.2025 року не відповідає вимогам закону. Зазначає, що опис товару складено контролюючим органом з порушеннями.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Головне управління ДПС у Дніпропетровській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що керуючись ст.19-1, ст.20, пп.69.2-2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ, пп.75.1.3п.75.1 ст.75, пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, керівником Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 20.08.2025 підписано наказ № 5240-п та направлення №8506, №8505 на проведення фактичної перевірки магазину “Leprekon” за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 54.
На підставі ст. ст.20, ст.80 Податкового кодексу України від 02.10.2010 року №2755- І, Кодексу законів про працю України, Законів України від 06.07.95 №265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, від 02.03.2005 №222-VІІІ “Про ліцензування видів господарської діяльності”, від 18.06.2024 № 3817-IX «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.17 №148 в період з 02.09.2022 проведена фактична перевірка магазину “Leprekon” ТОВ “ГРІН ХЕТ” за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 54.
За результатами перевірки ГУ ДПС у Дніпропетровській області складено Акт фактичної перевірки зареєстрований 01.09.2025 за №3782/Ж5/04/36/07/08/РРО/45051521, згідно висновків якого встановлено порушення Закону України від 06.07.95 №265/95-ВР; пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України.
На підставі висновків Акту фактичної перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення – рішення:
форми “С” від 20.10.2025 № 00178890708 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та ст.20 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР у розмірі вартості товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 15242,10 грн;
форми “ПС” від 20.10.2025 №00178870708 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 і ст.121 Податкового кодексу України - в розмірі 1020,00 грн.
Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Зі змісту наказу від 20.08.2025 № 5240-п вбачається, що контролюючим органом призначено фактичну перевірку на підставі пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового Кодексу України.
Відповідно до пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України однією з обов`язкових умов для початку проведення фактичної перевірки встановлено пред`явлення платнику податків копії наказу про проведення перевірки. Також визначено вимоги до такого наказу, а саме - він має містити: дату видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид, підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. 
Питання дотримання контролюючим органом процедури призначення фактичної перевірки в аспекті перевірки достатності відображення в наказі підстав для її проведення (абзац третій пункту 81.1 статті 81 ПК України) відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, були предметом дослідження Верховним Судом у справі №420/9909/23 (постанова від 26.03.2024).
Так, у справі №420/9909/23 (постанова від 26.03.2024) Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду висловив таку правову позицію:
«…єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.
Відповідно, саме наявність та/або отримання інформації є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформлюється у формі наказу і надає право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контролюючий орган має повноваження на прийняття відповідного рішення.
Верховний Суд у складі Судової палати вважає, що аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме - наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України».
У спірному випадку, застосовуючи вказані правові висновки Верховного Суду, можливо стверджувати те, що в наказі від 20.08.2025 № 5240-п наявний допустимий обсяг інформації для визначення підстав для призначення фактичної перевірки, а саме наявне посилання на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, який передбачає єдину підставу для призначення перевірки.
У справі №420/9909/23 (постанова від 26.03.2024) Верховний Суд зробив також висновок про те, що у випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення.
Колегія суддів з`ясувала, що листом Державної податкової служби України від 14.08.2025 року №19993/7/99-00-07-03-03-07 проінформовано головне управління ДПС у Дніпропетровській області про те, що є підстави вважати, що платник податків під ТМ/брендом «Leprekon» здійснює господарську діяльність з порушеннями законодавства, контроль за якими здійснюють податкові органи.
Отже, за встановлених обставин, суд апеляційної інстанції вважає можливим погодитися з тим, що у спірному випадку вказаний лист ДПС України, в розумінні підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, є інформацією, яка давала підстави контролюючому органу для призначення та проведення фактичної перевірки позивача.
Апеляційний суд з`ясував, що за змістом наказу №5240-п від 20.08.2025 року наказно провести фактичну перевірку суб`єкта господарювання, який здійснює діяльність в магазині під торговою маркою «Leprekon» за адресою Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі 54.
Колегія суддів зауважує, що позивач не заперечує та не спростовує, що саме він є тим суб`єктом господарювання, який здійснює діяльність в магазині під торговою маркою «Leprekon» за адресою Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі 54.
Крім того, відомості наказу №5240-п від 20.08.2025 року та листа ДПС України від 14.08.2025 року №19993/7/99-00-07-03-03-07, давали перевіряючим контролюючого органу об`єктивно ідентифікувати саме позивача як законний об`єкт інспектування.
Також, можливість ідентифікувати саме позивача як законний об`єкт інспектування вбачається з того, що при здійсненні контрольної розрахункової операції посадовим особам контролюючого органу саме позивач в магазині за адресою м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі (Орджонікідзе) 54 під ТМ «Leprekon» видав фіскальний чек 5051814527.
Таким чином, вищезгадані документи дають підстави для висновку, що саме позивач здійснює діяльність в магазині під торговою маркою «Leprekon» за адресою Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі 54 щодо якого призначено перевірку.
Апеляційний суд зауважує, що в наказі №5240-п прямо зазначено конкретний об`єкт перевірки – магазин з торговою маркою та точну адресу його розташування, що дозволяє однозначно ідентифікувати місце здійснення господарської діяльності та виключає можливість довільного розширення меж перевірки з боку контролюючого органу.
Отже, зміст наказу №5240-п забезпечує належну індивідуалізацію об`єкта перевірки та не створює правової невизначеності щодо того, стосовно кого і де саме вона проводиться, а тому відповідні доводи скаржника є безпідставними.
Щодо виявлених перевіркою порушень.
Закон України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Пунктом 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Таким чином, пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР зобов`язує суб`єктів господарювання (як юридичних осіб, так і фізичних осіб-підприємців (за виключенням перелічених в абзаці 3 цієї норми осіб)) вести облік товарних запасів і у разі проведення перевірки надати документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження тих товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). При цьому до 01 січня 2022 року суб`єкт господарювання зобов`язаний був надати такі документи під час проведення перевірки, а після цієї дати такий обов`язок має бути виконаним саме на початок її проведення.
Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 11.01.2024 у справі № 420/12275/22, від 27.08.2024 у справі № 300/2879/22, від 30.09.2025 у справі №520/22949/24, від 10.03.2026 у справі № 140/13440/24, від 29.04.2026 у справі № 140/2168/25, від 19.05.2026 у справі № 380/14185/24.
Згідно зі статтею 20 Закону № 265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
За змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Таким чином, ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), є підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону № 265/95-ВР.
Як правильно дослідив суд першої інстанції зі змісту матеріалів справи, під час проведення фактичної перевірки в місці продажу магазин “Leprekon” за адресою: м.Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд.54, в якому здійснює діяльність позивач, здійснено опис товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться у вказаному магазині, на загальну суму 15242,10 грн., відповідно до цінників на такі товари. Разом з тим, позивачем та/або особою, якою здійснювалась розрахункова операція не було надано документи, які підтверджують облік товарів, що знаходились у місці продажу (господарському об`єкті) магазин “Leprekon” за адресою: м.Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд.54, як на початок, так і під час проведення перевірки.
Колегія суддів вважає хибними аргументи скаржника про те, що ним було надано запитувані документами разом із запереченням на акт перевірки, адже вони не спростовують ненадання позивачем документів у термін, що встановлено п. 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.
Апеляційний суд відхиляє аргументи скаржника стосовно змісту опису товарно-матеріальних цінностей, які знаходились у магазині, на загальну суму 15242,10 грн., адже зміст аргументів скаржника не дає підстав для висновку про хибність здійсненого опису наявних у магазинці цінностей (товарів) позивача, а положення ст.12 та 20 Закону № 265/95-ВР не вимагають обов`язкового проведення інвентаризації.
Таким чином, з урахуванням встановлених обставин у справі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не спростовано встановлене за результатами перевірки порушення вимог пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, за яке правомірно застосовано фінансові (штрафні) санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР.
Відповідно до п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень (пункт 121.1 статті 121 Податкового кодексу України).
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом було надано позивачу письмову вимогу про надання документів, у якій визначено строк не пізніше 26.08.2025. Запит отримано 22.08.2025 продавцем ОСОБА_1 .. Однак у встановлений строк запитані документи контролюючому органу надано не було. Запит містив перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати.
Колегія суддів враховує, що Верховний Суд у постанові від 22 травня 2024 року по справі №813/3243/17 указав, що посилання Товариства на окремі дефекти запиту про надання інформації не впливають на обов`язок позивача надати всю необхідну інформацію за запитом.
Відтак, суд першої інстанції правильно відхилив доводи скаржника стосовно невідповідності запиту 22.08.2025 вимогам п. 73.3 ст. 73 ПК України.
Апеляційний суд звертає увагу, що у справі № 580/4890/23, яка стосувалася правовідносин щодо ненадання документів саме під час проведення фактичної перевірки, Верховний Суд дійшов висновку, що надання запитуваних документів поза межами проведеного контрольного заходу - разом із запереченнями на акт перевірки, не спростовує ненадання означених документів у визначений строк при здійсненні податкового контролю, за що до позивача обґрунтовано застосовано штрафні санкції згідно з податковим повідомленням-рішенням.
Отже, надання позивачем документів поза межами проведеного контрольного заходу - разом із запереченнями на акт перевірки не спростовує вчинення позивачем порушення, за яке визначено відповідальність у п. 121.1 статті 121 ПК України.
Апеляційний суд зазначає, що виявлені у спірному випадку порушення позивача не належать до переліку порушень (визначеного у п. 109.3 ст. 109 ПК України), які потребують необхідною умовою для застосування відповідальності – встановлення вини платника податків.
Колегія суддів з`ясувала, що комісія контролюючого органу за результатом розгляду заперечень позивача від 30.09.2025 до акту перевірки №3782/Ж5/04/36/07/08/РРО/45051521 на виконання вимог ст. 86 ПК України прийняла висновок від 14.10.2025 року, який враховано для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відповідача згідно пп. 86.7.5 п. 86.7 ст. 86 ПК України.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно дати надсилання відповіді платнику податків згідно пп. 86.7.5 п. 86.7 ст. 86 ПК України, адже таке процедурне порушення не впливає на зміст спірних податкових повідомлень-рішень, а отже й не може бути самостійною підставою для їх скасування.
Підсумовуючи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірні податкові повідомлення-рішення відповідача є правомірними, а тому скасуванню не підлягають.
Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ХЕТ» залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2026 року у справі № 280/505/26 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 06.07.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров