П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/1236/25	

Суддя першої інстанції: Малих О.В.
Час та місце ухвалення судового рішення «--:--»: м.Миколаїв
Повний текст судового рішення складений: 30.10.2025

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Дегтярьової С.В., Яковлєва О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 18 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування протоколу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

10.02.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до 18 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування протоколу засідання штатної 18 регіональної військово-лікарської комісії №1740 від 30.04.2024 по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 в частині формулювання: «захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби»;
зобов`язання 18 регіональну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України змінити протокол засідання №1740 від 30.04.2024 стосовно ОСОБА_2 , виклавши її в наступній редакції: «захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини»;
зобов`язання Міністерства оборони України (в особі комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум) нарахувати та здійснити виплату одноразової грошової допомоги після смерті її чоловіка -військовослужбовця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі та в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168;
зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно оформити документи для видачі їй посвідчення «Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби» після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та подати оформлені документи до ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
визнання протиправним висновку комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з питань розгляду матеріалів, пов`язаних з встановленням статусу «Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби», оформлений протоколом №11;
зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 опрацювати документи, з урахуванням висновків суду, що викладені у цьому рішенні і видати їй посвідчення «Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби» після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка є дружиною померлого військовослужбовця ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), якого з лютого 2022 ІНФОРМАЦІЯ_5 прийнято на військову службу по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 . У березні 2024 вона отримала сповіщення сім`ї №325 про те, що її чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_3 від двобічної пневмонії. У подальшому, остання звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою про призначення та виплати їй одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та порядку, передбаченому постановою КМУ №168 від 28.02.2022, на що у відповідь отримала лист від 17.01.2025 №6/290, яким повідомлено, що протоколом засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги від 27.12.2024 №47/д документи повернуто на доопрацювання, оскільки ОСОБА_2 помер внаслідок захворювання, яке не пов`язане з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), отриманим у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини. Протоколом засідання 18 РВЛК №1740 від 30.04.2024 року було встановлено, що захворювання солдата ОСОБА_2 (легенево-серцева недостатність, двобічна пневмонія), яке призвело до смерті та причина смерті, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Проте, заперечує проти таких висновків комісії та пояснює, що її чоловік брав безпосередню участь у бойових діях з 18.12.2023 по 09.03.2024 (дата смерті) та отримав захворювання саме під час виконання бойового завдання у зоні активних бойових дій. Оскільки хвороба, набута її чоловіком під час здійснення завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини, напряму вплинула на настання смерті, позивачка вважає, що до протоколу засідання №1740 від 30.04.2024 необхідно внести зміни в частині формулювання причини смерті, а саме вказати, що вона (причина) пов`язана із захистом Батьківщини. Також, позивачка зверталась до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою про встановлення їй статусу «члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження служби», однак листом від 07.11.2024 №1/2/9181 їй відмовлено у видачі посвідчення з посиланням на те, що дія Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не поширюється на членів сім`ї військовослужбовців, якщо смерть сталася внаслідок вчинення ними дій у стані наркотичного або токсичного сп`яніння (при токсикологічному дослідженні сечі ОСОБА_2 виявлено наркотичні речовини). Вказані висновки не відповідають дійсності, оскільки померлий не вчиняв жодних дій у стані наркотичного/токсичного сп`яніння, які б призвели до його смерті, а наявність таких речовин в організмі пояснюється тим, що при наданні первинної медичної допомоги у Польовому хірургічному відділенні військово-медичного клінічного центру південного регіону в м.Херсон, йому було введено медичні препарати, що містять наркотичні речовини. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2025 позов задоволено частково; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_7 видати ОСОБА_1 посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби відповідно до форми і порядку, передбачених постановою Кабінету Міністрів України «Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби» від 28.05.1993 №379; в решті позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що положення Закону України №2011-XII та постанови КМУ №379 передбачено, що в разі смерті військовослужбовця під час проходження військової служби, члени сімей військовослужбовців мають право на пільги, гарантії та компенсації, а також на отримання посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців. З огляду на встановлення висновком 18 регіональної ВЛК (протокол від 30.04.2024 №1470) обставин того, що захворювання, яке призвело до смерті та причина смерті ОСОБА_2 , так, пов`язані з проходженням військової служби, враховуючи відсутність доказів, які б свідчили, що смерть ОСОБА_2 пов`язана із вчиненням ним дій у стані наркотичного сп`яніння, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка має право на отримання посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби. Разом з тим, суд вважав, що ефективним способом захисту порушених прав позивачки буде зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_8 видати їй посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби відповідно до форми і порядку, передбачених постановою Кабінету Міністрів України «Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби» від 28.05.1993 №379.
Стосовно позовних вимог щодо визначення у протоколі засідання НОМЕР_2 регіональної ВЛК від 30.04.2024 №1740 формулювання причини смерті ОСОБА_2 «Захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, так, пов`язані з проходженням військової служби», суд вказав на відсутність обов`язкових складових, визначених пп.«а» п. 21.5 глави 21 розділу II Положення №402, у зв`язку з чим дійшов висновку, що визначення причинно-наслідкового зв`язку захворювання зі смертю відповідає пп.«є» п.21.5 глави 21 розділу ІІ Положення №402, а тому відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині.
Також, у судовому рішенні зазначено, що оскільки позивачкою не оскаржується (як основна вимога) рішення Комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27.12.2024 №47/д про повернення документів на доопрацювання, відсутні підстави для розгляду позовних вимог в частині щодо зобов`язання МОУ (в особі комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум) нарахувати та здійснити виплату позивачці одноразової грошової допомоги після смерті її чоловіка-військовослужбовця у розмірі та в порядку, передбаченому постановою КМУ від 28.02.2022 №168. Крім того, оскільки до компетенції Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою ОГД МОУ входить розгляд документів та прийняття рішень про призначення та/або відмову в призначенні грошової допомоги, з огляду, що Комісія, як уповноважений орган, не проводить нарахування та виплату ОДГ, суд першої інстанції вважав, що визначений позивачкою шлях захисту порушеного права є невірним. 
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги позивачка вказує, що суд першої інстанції помилково відмовив їй у задоволенні позовних вимог в частині щодо зміни формулювання причинного зв`язку захворювання та причин смерті у протоколі 18 регіональної ВЛК від 30.04.2024, оскільки обставини справи повністю відповідають вимогам пп. «ґ» п.21.5 розділу II Положення від 14.08.2008 №402, яким прямо передбачено формулювання «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» у випадках, коли захворювання виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або раніше наявне захворювання досягло такого розвитку в цей період, що призвело до непридатності (у тому числі тимчасової) або смерті. При цьому, застосування пп.«є» п.21.5 розділу II Положення №402, можливе лише тоді, коли військовослужбовець проходив службу в частинах, що не входять до складу діючої армії, що залишено поза увагою суду першої інстанції. Щодо позовних вимог в частині стосовно зобов`язання МОУ (в особі Комісії з питань призначення та виплати ОГД) нарахувати та виплатити їй одноразову грошову допомогу, скаржниця зауважує на тому, що безумовне право на ОГД виникає саме після встановлення формулювання «пов`язане із захистом Батьківщини». Разом з тим, коли суд вже встановив усі юридично значущі обставини, «зобов`язання повторно розглянути документи» є неефективним захистом. Таким чином, на думку позивачки, відмова їй у безпосередній виплаті 15млн. грн. залишить її без реального та ефективного судового захисту порушеного права. 
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 21.11.2012. /а.с.11з.б./
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2022 №2733, з 27.02.2022 ОСОБА_2 був прийнятий на військову службу по мобілізації. /а.с.12/
Згідно довідки командира військової частини НОМЕР_1 від 04.04.2024 №1594/3/968, старший солдат ОСОБА_2 приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) у період: з 01.03.2022 по 26.06.2022, з 12.07.2022 по 18.07.2022, з 05.10.2022 по 06.10.2022; з 01.11.2022 по 25.12.2022, з 30.112.2022 по 31.01.2023, з 11.02.2023 по 30.05.2023, з 16.06.2023 по 20.09.2023, з 01.10.2023 по 07.12.2023, з 18.12.2023 по 09.03.2024. /а.с.30/
Відповідно до довідки КНП «Миколаївська обласна клінічна лікарня» МОР від 11.03.2024 №91 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , причина смерті – двобічна пневмонія. /а.с.16/
В акті службового розслідування від 07.04.2024 комісія військової частини НОМЕР_1 констатувала факт смерті старшого солдата ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 від легенево-серцевої недостатності, двобічної пневмонії. Смерть не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження та настала внаслідок хвороби, отриманої під час несення служби за місцем дислокації підрозділу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 . Смерть пов`язана з виконання службових обов`язків. /а.с.30з.б.-33/
Витягом з протоколу засідання штатної ВЛК НОМЕР_2 регіональної ВЛК №1740 від 30.04.2024 встановлено, що захворювання солдата ОСОБА_2 «легенево-серцева недостатність (09.03.2024), двобічна пневмонія (08.03.2024)», яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, свідоцтвом про смерть – захворювання, яке призвело та причина смерті, ТАК, пов`язані з проходження військової служби. /а.с.34/
09.12.2024 позивачка подала скаргу до Центральної ВЛК ЗСУ на постанову 18 регіональної ВЛК, що оформлена протоколом №1740 від 30.04.2024, за результатом розгляду якої прийнято постанову Центральної ВЛК ЗСУ у формі протоколу №102 від 04.01.2025, та зазначено, що за результатами розгляду скарги та наданих до ЦВЛК ЗСУ копій медичних та військово-облікових документів ОСОБА_2 , підстав для задоволення вимог, викладених у скарзі від 09.12.2024 щодо перегляду постанови про причинний зв`язок захворювань та причин смерті, оформлених витягом з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії від 30.04.2024 №1740 та прийняття постанови про причинний зв`язок цих захворювань у формуванні: «Захворювання, яке призвело до смерті та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини», не встановлено. /а.с.35з.б./
ОСОБА_1 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою, в якій просила вирішити питання про встановлення їй статусу «член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби», у зв`язку із загибеллю її чоловіка.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_6 від 07.11.2024 №1/2/9181 позивачку повідомлено про отримання висновку ІНФОРМАЦІЯ_8 , в якому зазначено, що при токсикологічному дослідженні сечі ОСОБА_2 виявлені МОР-рositivе, AMP-рositive (протокол патологоанатомічного дослідження від 11.03.2024 №61). Враховуючи зазначене, дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не поширюється на членів сім`ї ОСОБА_2 та видача посвідчень «член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби» не передбачена. /а.с.36/
Також, ОСОБА_1 зверталась до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою, в якій просила вирішити питання про призначення їй одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у зв`язку із загибеллю її чоловіка. 
На вказану заяву, листом від 17.01.2025 №6/290 ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомив, що згідно з витягу з протоколу засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27.12.2024 №47/д, комісія дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови КМУ від 28.02.2022 ОСОБА_3 (батько), ОСОБА_4 (мати), ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_5 (син), ОСОБА_5 (син). У листі зазначено, що постанова КМУ від 28.02.2022 №168 передбачає виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі або у разі смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), тоді як смерть ОСОБА_2 не є наслідком отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва), а настала внаслідок захворювання. У разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби чи смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби, одноразова грошова допомога призначається відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою КМУ від 25.12.2013 №975. Оскільки ОСОБА_2 помер внаслідок захворювання, яке не пов`язано з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), отриманим у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, право на отримання одноразової грошової допомоги визначається відповідно ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови №975. /а.с.37/
Позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому: не погоджується з постановою 18 регіональної військово-лікарської комісії, оформленою у виді протоколу засідання військово-лікарської комісії №1740 від 30.04.2024 про визначення причинного зв`язку захворювання та причини смерті її чоловіка, а саме у формулюванні «захворювання, яке призвело до смерті та причина смерті, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби»; 
вважає протиправним висновок комісії ІНФОРМАЦІЯ_8 з питань розгляду матеріалів пов`язаних з встановленням статусу «Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби» щодо відмови їй у наданні статусу та посвідчення «Член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби»;
просить зобов`язати Міністерство оборони України (в особі комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум) нарахувати та здійснити їй виплату одноразової грошової допомоги після смерті її чоловіка у розмірі та в порядку, передбаченому постановою КМУ від 28.02.2022 №168.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки судове рішення оскаржується в частині відмови у задоволені позовних вимог, то перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог апеляційним судом не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 18 регіональної ВЛК прийняла постанову, оформлену у виді протоколу засідання штатної ВЛК №1740 від 30.04.2024, в якій встановлено, що захворювання солдата ОСОБА_2 «легенево-серцева недостатність (09.03.2024), двобічна пневмонія (08.03.2024)», яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено медичними та військово-обліковими документами, свідоцтвом про смерть – захворювання, яке призвело та причина смерті, ТАК, пов`язані з проходження військової служби. /а.с.34/
Звертаючись до суду з позовом у даній справі, позивачка зауважувала на невірному формулюванні ВЛК регіону у вказаній постанові причини смерті її чоловіка, оскільки його хвороба була набута під час здійснення завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини та напряму вплинула на настання смерті. З цих підстав остання вважала, що вірним є формулювання «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини».
Разом з тим, ОСОБА_1 зазначає і про те, що звернулася до ЦВЛК зі скаргою на постанову 18 регіональної ВЛК №1740 від 30.04.2024, за результатом розгляду якої прийнято постанову у формі протоколу №102 від 04.01.2025 та вказано про відсутність підстав для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювань, що призвели до смерті ОСОБА_2 у формуванні: «Захворювання, яке призвело до смерті та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини». /а.с.35з.б./
Надаючи оцінку таким обставинам, колегія суддів виходить з наступного.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджене Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями (надалі - Положення №402, у редакції, чинній на момент спірних правовідносин).
Відповідно до п.1.1 Положення №402 військово-лікарська експертиза, зокрема установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 1.3 Положення №402 визначено, що до завдань військово-лікарської експертизи віднесено, зокрема визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Згідно з п.2.1 Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії, далі - ЛЛК) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Згідно п.2.2 розділу І Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.
ВЛК регіону має право, у тому числі приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК) (п.2.4.5 Положення №402).
Підпунктом 2.4.10 Положення №402 передбачено, що постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.
ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (п.2.3.1 Положення №402)
Відповідно до пп.2.3.4 Положення №402 ЦВЛК має право, зокрема розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України. 
Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (пп.2.3.5 Положення №402).
За аналізом наведених приписів Положення №402 слід дійти висновку, що Центральна військово-лікарська комісія (ЦВЛК), як найвищий керівний орган військово-лікарської експертизи в ЗСУ, наділена виключною компетенцією щодо перегляду рішень військово-лікарських комісії нижчого рівня, у тому числі щодо перегляду постанови ВЛК регіону. Тобто, постанова ЦВЛК, ухвалена за результатами розгляду скарги на рішення ВЛК регіону, є остаточним актом індивідуальної дії у системі військового управління, який безпосередньо породжує юридичні наслідки для особи та підлягає подальшому оскарженню виключно у судовому порядку. 
Таким чином, оскільки постанова 18 регіональної ВЛК №1740 від 30.04.2024 переглядалась ЦВЛК ЗСУ, за результатами чого ухвалено постанову у формі протоколу №102 від 04.01.2025 про залишення висновків нижчої комісії без змін, тому саме зазначене рішення ЦВЛК є остаточним актом індивідуальної дії, що визначає причинний зв`язок захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_2 . Тобто, саме постанова ЦВЛК є належним предметом судового оскарження в розумінні ст.5 КАС України, оскільки саме рішенням ЦВЛК завершено процедуру адміністративного перегляду постанови регіонального рівня, та впливає на права позивачки. 
Колегія суддів враховує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, адвокат Барчук О.О. звертався із заявою про заміну неналежного первісного відповідача 18 регіональної ВЛК на належного відповідача - ЦВЛК ЗСУ, у зв`язку з чим також просив змінити предмет позову шляхом визнання протиправним та скасування постанови ЦВЛК №102 від 04.01.2025. Однак ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2025 /а.с.173-176/ у задоволенні такої заяви було відмовлено, оскільки такі вимоги призводять до одночасної зміни як предмета, так і підстав позову, що суперечить приписам ч.1 ст.47 КАС України. 
При цьому, оскільки зазначена ухвала суду, в порядку ст.294 КАС України, не підлягає окремому оскарженню від рішення суду, колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційна скарга не містить жодних заперечень/доводів щодо ухвали суду від 30.10.2025.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в частині щодо визнання протиправним та скасування постанови 18 регіональної ВЛК, оформленої у виді протоколу засідання ВЛК №1740 від 30.04.2024 та зобов`язання змінити протокол засідання 18 регіональної ВЛК №1740 від 30.04.2024 стосовно ОСОБА_2 , виклавши її в наступній редакції: «захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини».
Додатково слід зауважити, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості надати правову оцінку постанови ЦВЛК №102 від 04.01.2025, оскільки такі вимоги не є предметом спору в даній справі.
Також, у позові заявлено позовні вимоги щодо зобов`язання Міністерства оборони України (в особі комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум) нарахувати та здійснити ОСОБА_1 виплату одноразової грошової допомоги після смерті її чоловіка у розмірі та в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.
При вирішенні справи, суд першої інстанції відмовив позивачці у розгляді вказаних позовних вимог, вказавши про те, що вона не оскаржує основну вимогу - рішення Комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27.12.2024 №47/д про повернення документів на доопрацювання.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки, у такому випадку, на стадії відкриття провадження у справі, суд першої інстанції не був позбавлений можливості залишити позов без руху для можливості стороні виправити недоліки шляхом приведення позову у відповідність до вимог ст.160 КАС України.
З цих підстав, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути позовні вимоги стосовно наявності/відсутності у позивачки права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка з урахуванням положень п.2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168. 
Так, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (надалі – Закон України №2011-ХІІ у редакції, чинній на момент спірних правовідносин), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з п.п.1, 2 ч.2 ст.16 Закону України №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Тобто за вказаними положеннями, одноразової грошова допомога призначається за наявності наступних підстав: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця; загибель (смерть) такого військовослужбовця настала під час виконання ним обов`язків військової служби/в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби/в період проходження ним військової служби.
Відповідно до п.а) ч.1 ст.16-2 Закону України №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону; 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Частиною 3 ст.16-2 Закону України №2011-XII вказано, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.
Отже, Законом України №2011-XII Кабінету Міністрів України делеговано повноваження щодо визначення розміру одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих військовослужбовців на період дії воєнного стану.
28.02.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», якою (у редакції, чинній на момент смерті військового – 09.03.2024) на період дії воєнного стану установлено два види виплат: додаткова винагорода для військовослужбовців; одноразова грошова допомога сім`ям загиблих осіб, зазначених у п.п.1-12 цієї постанови.
Пунктами 1-12 постанови №168 визначено перелік військовослужбовців, яким на період дії воєнного стану виплачується додаткова винагорода, розмір якої залежить від характеру виконуваних завдань, географічного місця служби та фактичного часу залучення до бойових дій.
Разом з тим, згідно п.2 постанови №168 сім`ям загиблих осіб, зазначеним у пунктах 1-12 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000грн., яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст.16-1 Закону України №2011-XII, крім громадян рф або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Таким чином, Кабінет Міністрів України, на виконання ч.3 ст.16-2 Закону України №2011-XII, визначив розмір одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих військовослужбовців на період дії воєнного стану, яка не може бути меншою 15000000грн.
Слід зазначити, що буквальне тлумачення положень постанови КМУ №168 дозволяє зробити висновок, що вказаний розмір одноразової грошової допомоги в період дії воєнного стану отримують сім`ї всіх військовослужбовців, які загинули (померли) під час виконання ними обов`язків військової служби.
Відповідно до обставин даної справи, протоколом засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27.12.2024 №47/д повернула на доопрацювання документи для призначення ОГД відповідно до п.2 постанови КМУ №168 від 28.02.2022 членам сім`ї померлого ОСОБА_2 (5 членів сім`ї), у тому числі дружині – ОСОБА_1 . Такі висновки комісії обґрунтовані тим, що смерть ОСОБА_2 не є наслідком отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва), а настала внаслідок захворювання, що не передбачено положеннями постанови КМУ №168 від 28.02.2022. Комісія вказала, що право на отримання ОГД визначається відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови №975. 
Дійсно, постанова КМУ №168 (у редакції станом на 09.03.2024) прямо не передбачала, що смерть військовослужбовця внаслідок захворювання є самостійною підставою для виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 15000000грн. Приписами зазначеного нормативно-правового акту визначалось право сімей загиблих осіб, зазначених у п.п.1-12 (тобто усіх військовослужбовців, які несуть службу під час воєнного стану), на отримання одноразової грошової допомоги, проте без прив`язки до того, що смерть настала виключно внаслідок поранення, контузії, травми чи каліцтва.
Ключовою умовою для виникнення права у членів сім`ї померлого військовослужбовця на одноразову грошову допомогу є наявність причинно-наслідкового зв`язку смерті/загибелі з виконанням обов`язків військової служби або проходженням військової служби.
Порядок установлення причинно-наслідкового зв`язку визначено розділом 21 Положення №402, приписи якого передбачають, що виключними повноваженнями щодо встановлення причинно-наслідкового зв`язку смерті (загибелі) військовослужбовця внаслідок захворювання, травми, поранення, контузії, каліцтва з військовою службою (виконанням військового обов`язку, проходженням військовою службою) наділені військово-лікарські комісії відповідного рівня (ВЛК).
Отже, юридичною підставою для набуття членом сім`ї померлого/загиблого військовослужбовця права на одноразову грошову допомогу є, зокрема наявність висновку військово-лікарської експертизи про встановлення причинно-наслідкового зв`язку смерті/загибелі з військовою службою (виконанням військового обов`язку, проходженням військової служби).
Формулювання у постановах ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв визначені у пп.21.5 Положення №402, а саме: поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини; поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби; поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби; захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини; захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби; захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.
Слід врахувати, що при призначенні одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих військовослужбовців, передбаченої ч.3 ст.16-2 Закону України №2011-XII, п.п.1, 2 п.2 ст.16 Закону України №2011-XII застосовуються у взаємозв`язку з приписами Постанови №168 та Положенням №402.
Таким чином, смерть військовослужбовців, внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) не є виключною умовою для виплати спірної одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих (померлих) військовослужбовців, оскільки у п.п.1, 2 п.2 ст.16 Закону України №2011-XII та Положенні №402 йдеться також і про захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби/в період проходження ним військової служби.
Тобто право на отримання одноразової грошової допомоги не можна пов`язувати виключно якщо смерть/загибель військовослужбовця спричинена пораненням, контузією, травмою, каліцтвом.
Як вбачається з наведеного, законодавство використовує/містять посилання на поняття «смерть» та «загибель» військовослужбовця, як однакові підстави для виплати допомоги сім`ям військового та не розділяє їх залежно від обставин чи причин події. У зв`язку з тим, що відмінність понять «смерть» та «загибель» не визначено на законодавчому рівні, суд не має повноважень підміняти законодавця та запроваджувати критерії їх відмінностей.
Узагальнюючи зазначене вище, слід дійти висновку, що право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 15000000грн. в період дії воєнного стану мають сім`ї всіх військовослужбовців, які загинули/померли під час виконання ними обов`язків військової служби/в період проходження ним військової служби у тому числі, смерть яких настала протягом року після звільнення з військової служби, внаслідок захворювання, нещасного випадку, поранення, контузії, каліцтва, причино-наслідковий зв`язок чого установлений висновком у постанові ВЛК.
Як вже зазначалось, захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_2 та причина смерті пов`язані із проходженням військової служби, встановлено у постанові 18 регіональної ВЛК та підтверджено постановою ЦВЛК. Разом з тим, слід врахувати, що згідно довідки командира військової частини НОМЕР_1 від 04.04.2024 №1594/3/968, ОСОБА_2 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи, зокрема в сел.Комишани Херсонського р-ну Херсонської обл., зокрема у період з 18.12.2023 по 09.03.2024 (дата смерті). 
З урахуванням наведеного, у сукупності, оскільки ОСОБА_2 помер/загинув внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби (що передбачено у п.2 п.2 ст.16 Закону України №2011-XII), під час дії воєнного стану, колегія суддів доходить висновку, що позивачка має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п.3 ст.16 Закону України №2011-XII та п.2 Постанови №168. 
Згідно ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 27.12.2024 №47/д про повернення на доопрацювання документів про призначення ОСОБА_1 , як члену сім`ї (дружині) померлого військовослужбовця ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови КМУ від 28.02.2022 та зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 , як члену сім`ї (дружині) померлого військовослужбовця ОСОБА_2 , одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому п.2 Постанови №168 у рівній частці відносно інших членів сім`ї.
Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, визначених позивачкою в апеляційній скарзі, а саме щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_6 повторно оформити документи для видачі їй посвідчення «член сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби» після смерті ОСОБА_2 , та подати оформлені документи до ІНФОРМАЦІЯ_8 , оскільки рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2025 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_9 видати ОСОБА_1 посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби відповідно до форми і порядку, передбачених постановою Кабінету Міністрів України «Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби» від 28.05.1993 №379. 
Тобто, порушене право позивачки щодо відмови їй рішенням комісії ІНФОРМАЦІЯ_8 , оформленого протоколом від 15.10.2024 №11 у наданні статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби, відновлене судом у повному обсязі. 
Разом з тим, при вирішенні справи, суд першої інстанції задовольнив лише позовну вимогу зобов`язального характеру, проте, суд залишив поза увагою основну (похідну) вимогу шляхом визнання протиправним та скасування рішенням комісії ІНФОРМАЦІЯ_8 , оформленого протоколом від 15.10.2024 №11 у наданні ОСОБА_1 статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби. Оскільки належний захист порушеного права позивачки неможливий без скасування акта індивідуальної дії, що порушив її право, така вимога також підлягає задоволенню. 
На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми матеріального права, в порядку ст.317 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог. 
Керуючись ст.ст.311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог.
Ухвалити у справі постанову, якою визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 27.12.2024 №47/д про повернення на доопрацювання документів про призначення ОСОБА_1 , як члену сім`ї (дружині) померлого військовослужбовця ОСОБА_2 , одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у рівній частці відносно інших членів сім`ї, як члену сім`ї померлого військовослужбовця ОСОБА_2 .
Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленого протоколом від 15.10.2024 №11 у наданні ОСОБА_1 статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісті під час проходження військової служби.
В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.В. Крусян	
Судді	  	С.В. Дегтярьова   О.В. Яковлєв