ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2026 року 
м. Київ

cправа № 927/934/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючої, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Лелюх Є. П., 

за участю представників: 
позивача - не з`явилися, 
відповідача-1 - Руденко Н. В. (самопредставництво, в режимі відеоконференції),
відповідача-2 - не з`явилися, 
відповідача-3 - не з`явилися, 
прокуратури - Баклан Н. Ю., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Київської міської прокуратури

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2026 (колегія суддів: Ходаківська І. П. - головуюча, Демидова А. М., Євсіков О. О.) у справі

за позовом Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби статистики України

до: 1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Північ", 3) Національної академії статистики, обліку та аудиту,

про визнання недійсним договору та зобов`язання повернути нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ: 

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У вересні 2025 року Чернігівська обласна прокуратура в інтересах держави в особі Державної служби статистики України звернулася до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі - РВ ФДМ), Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Північ" (далі - ТОВ "Смарт Північ") та Національної академії статистики, обліку та аудиту, в якому просила: 

- визнати недійсним договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 13/18-21, укладений 20.05.2021 між РВ ФДМ, ТОВ "Смарт Північ" та Національною академією статистики, обліку та аудиту (далі - договір оренди від 20.05.2021 № 13/18-21), об`єктом якого є нерухоме майно - будівля колишнього навчального корпусу загальною площею 859 м^2, розташована за адресою: вул. Гонча, 25, м. Чернігів; 

- зобов`язати ТОВ "Смарт Північ" повернути Національній академії статистики, обліку та аудиту за актом приймання-передачі про повернення державного нерухомого майна будівлю колишнього навчального корпусу загальною площею 859 м^2, розташовану за адресою: вул. Гонча, 25, м. Чернігів.

1.2. Чернігівська обласна прокуратура, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначала, що спірний договір оренди від 20.05.2021 № 13/18-21 укладений із порушенням вимог законодавства, зокрема, положень частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту", оскільки об`єкти та майно державних закладів освіти не підлягають використанню не за освітнім призначенням, а оренда майна закладів освіти дозволена лише для надання послуг, які не можуть бути забезпечені закладом освіти самостійно і які безпосередньо пов`язані з обслуговуванням учасників освітнього процесу. Як зазначала Чернігівська обласна прокуратура, спірне приміщення, що перебуває на балансі Національної академії статистики, обліку та аудиту, передано в оренду ТОВ "Смарт Північ", основний вид діяльності якого не пов`язаний із освітнім процесом. Тому, на думку Чернігівської обласної прокуратури, наявні обставини для визнання недійсним такого договору на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України та повернення об`єкта оренди його балансоутримувачу.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 12.11.2025 (суддя Шморгун В. В.) позов Чернігівської обласної прокуратури задоволено повністю.

Визнано недійсним договір оренди від 20.05.2021 № 13/18-21, укладений 20.05.2021 між РВ ФДМ, ТОВ "Смарт Північ" та Національною академією статистики, обліку та аудиту, об`єктом якого є нерухоме майно - будівля колишнього навчального корпусу загальною площею 859 м^2, розташована за адресою: вул. Гонча, 25, м. Чернігів,.

Зобов`язано ТОВ "Смарт Північ" повернути Національній академії статистики, обліку та аудиту за актом приймання-передачі про повернення державного нерухомого майна будівлю колишнього навчального корпусу загальною площею 859 м^2, розташовану за адресою: вул. Гонча, 25, м. Чернігів.

2.2. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги Чернігівської обласної прокуратури про визнання недійсним договору оренди від 20.05.2021 № 13/18-21, виходив із того, що спірне нерухоме майно є будівлею навчального корпусу та перебуває на балансі вищого навчального закладу державної власності - Національної академії статистики обліку та аудиту. 

Посилаючись на положення частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту", підпункт 2 пункту 8 Переліку платних послуг, які можуть надаватися закладами освіти, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796, суд першої інстанції виснував, що чинний на момент укладення спірного договору Закон України "Про освіту" містив положення, якими було імперативно передбачено заборону використання майна державних та комунальних закладів освіти не за освітнім призначенням. Надання в оренду майна закладів освіти, як виняток, передбачалося лише з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу.

Суд першої інстанції встановив, що умови спірного договору оренди від 20.05.2021 № 13/18-21 дозволяють орендарю користуватись орендованим майном за будь-яким цільовим призначенням, окрім деяких винятків, у тому числі з метою, що не пов`язана із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу.

Відтак суд дійшов висновку, що, укладаючи договір оренди від 20.05.2021 № 13/18-21, сторони не дотрималися вимог статті 80 Закону України "Про освіту", не встановили обмеження щодо використання такого майна, яке мало б бути пов`язане з навчально-виховним процесом чи обслуговуванням учасників освітнього процесу саме з метою забезпечення освітнього процесу. Відсутність у договорі оренди від 20.05.2021 № 13/18-21 конкретного цільового призначення та, навпаки, надання ТОВ "Смарт Північ" права самостійно, на власний розсуд використовувати орендовану будівлю, за висновком суду, свідчить про пряме порушення приписів частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту".

Задовольняючи позовні вимоги Чернігівської обласної прокуратури про зобов`язання ТОВ "Смарт Північ" повернути спірне нерухоме майно, суд першої інстанції виходив із того, що наслідком визнання недійсним договору оренди від 20.05.2021 № 13/18-21 є повернення орендарем спірного майна балансоутримувачу. Відтак суд першої інстанції зазначив, що визнання недійсним договору оренди від 20.05.2021 № 13/18-21 зумовлює відсутність у ТОВ "Смарт Північ" правомірних підстав для користування спірною будівлею, тому її слід повернути відповідно до положень частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяв відповідачів про застосування наслідків спливу позовної давності, встановив, що про порушення своїх прав позивач міг дізнатися не раніше 20.05.2021. Суд першої інстанції також урахував, що з 02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", згідно з яким в Україні з 12.03.2020 запроваджено загальнодержавний карантин, який тривав до 30.06.2023, а з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який діяв на усій території України. Тому суд дійшов висновку, що Чернігівська обласна прокуратура не пропустила строк позовної давності при зверненні до суду із цим позовом. 

2.3. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2026 у справі № 927/934/25 рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.11.2025 у справі № 927/934/25 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову Чернігівської обласної прокуратури відмовлено.

2.4. Суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позову Чернігівської обласної прокуратури, виходив із того, що суд першої інстанції не надав правової оцінки доказам про правовий режим майна, не врахував, що передана в оренду будівля не використовувалася за призначенням понад п`ять років і потребувала капітального ремонту, а проведення будь-якої діяльності, в тому числі освітньої, у такій будівлі неможливе без капітального ремонту. 

Суд апеляційної інстанції встановив, що об`єктом оренди є майно, передбачене пунктом 29 Порядку передачі в оренду державного і комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483. Водночас суд зазначив, що на таке майно поширюється виняток, передбачений абзацом 10 пункту 29 цього Порядку: майно не використовується у діяльності закладу протягом більш як п`ять років.

Відтак суд апеляційної інстанції констатував, що Чернігівська обласна прокуратура не надала й у матеріалах справи відсутні докази порушення порядку передачі в оренду, укладення договору оренди чи фактичного використання (чи наміру використання ТОВ "Смарт Північ") спірного приміщення всупереч вимогам частині 4 статті 80 Закону України "Про освіту". Тому суд виснував, що за відсутності таких доказів є безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що договір оренди від 20.05.2021 № 13/18-21 укладено всупереч вимогам частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту".

Суд апеляційної інстанції зазначив про безпідставність позовної вимоги Чернігівської обласної прокуратури щодо визнання недійсним договору оренди від 20.05.2021 № 13/18-21 та про недоведеність сукупності тих підстав, якими Чернігівська обласна прокуратура обґрунтовує позовну заяву. При цьому суд зазначив, що Чернігівська обласна прокуратура не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірна будівля станом на момент укладення договору була інтегрована в освітній процес, навпаки, встановлено факт її невикористання за призначенням понад п`ять років; не довела, що передача майна в оренду створює перешкоди в діяльності Національної академії статистики, обліку та аудиту або іншим чином порушує права учасників освітнього процесу.

Оскільки, за висновком апеляційного господарського суду, належність майна до закладу освіти не доведена, а процедура укладення договору оренди відбулася за згодою органу управління - Державної служби статистики України, суд апеляційної інстанції зазначив про передчасність висновків суду першої інстанції щодо недійсності договору оренди від 20.05.2021 № 13/18-21. Ураховуючи недоведеність Чернігівською обласною прокуратурою тих обставин, з якими вона пов`язувала свої вимоги щодо визнання недійсним договору, суд апеляційної інстанції виснував, що позовні вимоги Чернігівської обласної прокуратури у своїй сукупності свідчать про те, що права та охоронювані законом інтереси позивача не порушені, що є достатньою та самостійною підставою для відмови у позові.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї 

3.1. Не погодившись із висновками суду апеляційної інстанції, Київська міська прокуратура звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2026 у справі № 927/934/25 скасувати та залишити в силі рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.11.2025 у справі № 927/934/25.

3.2. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, Київська міська прокуратура зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Скаржник, звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга з підстав, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували висновків Верховного Суду: 

- викладених у постановах від 13.10.2021 у справі № 923/1169/20, від 20.01.2022 у справі № 906/1551/20, від 07.06.2022 у справі № 911/1645/21, від 08.11.2022 № 917/1090/21, від 06.06.2023 у справі № 923/1138/21, від 17.01.2023 у справі № 902/51/21, від 13.11.2024 у справі № 927/1424/23, від 17.09.2024 у справі № 927/55/23, від 23.07.2024 у справі № 912/673/23, від 14.02.2024 у справі № 910/14998/22, від 03.12.2024 № 914/3310/23, від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, щодо заборони відповідно до частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту" використання майна державних та комунальних закладів освіти не за освітнім призначенням та неможливості передачі такого майна в оренду за будь-яким іншим цільовим призначенням, аніж пов`язаним із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу;

- викладених у постановах від 05.06.2024 у справі № 923/1292/21, від 13.11.2024 у справі № 927/1424/23, від 17.09.2024 у справі № 927/55/23, від 23.07.2024 у справі № 912/673/23, від 09.12.2025 у справі 914/2231/24, щодо обмеження використання майна закладів освіти для передачі їх в оренду та щодо необхідності встановлення таких обмежень (цільового призначення) в самому договорі;

- викладених у постановах від 17.09.2024 у справі № 927/55/23, від 09.04.2024 у справі № 927/400/23, від 03.12.2024 у справі № 914/3310/23, від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, від 15.06.2018 у справі № 906/164/17, від 16.04.2024 у справі № 922/3883/23, від 25.06.2024 у справі № 923/1292/21, від 23.07.2024 у справі 912/673/23, відповідно до яких відсутність у договорі оренди нерухомого майна конкретного цільового призначення та надання орендарю права самостійно, на власний розсуд використовувати орендоване приміщення суперечить вимогам частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту";

- викладених у постановах від 13.11.2024 у справі № 927/1424/23, від 04.06.2024 у справі № 927/1125/23, від 07.06.2022 у справі № 911/1645/21, від 27.11.2018 по справі № 905/1227/17, відповідно до яких невикористання навчальним закладом спірних приміщень для навчального процесу не надає права передачі цих приміщень в оренду з іншою метою, ніж пов`язаною з навчально-виховним процесом;

- викладених у постанові від 16.04.2024 у справі № 922/3883/23, щодо наявності підстав для визнання договору недійсним у разі невизначення в договорі мети оренди, пов`язаної із забезпеченням освітнього процесу; 

- викладених постановах від 08.11.2022 у справі № 917/1090/21, від 16.02.2024 у справі № 917/1173/22, від 20.01.2022 у справі № 906/1551/20, відповідно до яких суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, права та обов`язки фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також компетенція державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти визначені положеннями Закону України "Про освіту".

3.3. РВ ФДМ у відзиві на касаційну скаргу просить залишити касаційну скаргу Київської міської прокуратури без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2026 у справі №927/934/25 - без змін. При цьому РВ ФДМ зазначає, що, враховуючи позицію власника майна - держави в особі Державної служби статистики України про можливість укладення договору оренди, згоду балансоутримувача державного майна та безпосереднє невикористання майна в освітньому процесі протягом 5 років, договір оренди від 20.05.2021 № 13/18-21 укладено відповідно до Закону України "Про оренду державного і комунального майна" № 157-ІХ від 03.10.2019, тому не підлягає визнанню недійсним.

4. Обставини справи, встановлені судами 

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що листом від 14.03.2018 № 57 Національна академія статистики, обліку та аудиту ініціювала перед РВ ФДМ процедуру пошуку орендарів для об`єкта за адресою: вул. Гонча, 25, м. Чернігів. При цьому балансоутримувач надав копію технічного паспорта будівлі та наголосив на необхідності передачі об`єкта в оренду як цілісного майнового комплексу.

4.2. Листом від 13.01.2020 № 16.2-07/83 Державна служба статистики України висловила свої пропозиції до змісту майбутнього договору оренди, зокрема щодо порядку розподілу орендної плати за використання спірного майна.

4.3. 17.01.2020 приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Коваленко В. В. здійснив державну реєстрацію права власності за Державною службою статистики України на нерухоме майно - будівлю навчального корпусу площею 859 м^2, розташовану за адресою: вул. Гонча, 25, м. Чернігів.

4.4. Державна служба статистики України надала РВ ФДМ пропозиції щодо використання об`єкта оренди спірного нерухомого майна - офісні приміщення (додаток до листа Державної служби статистики України від 06.08.2020 № 16-09/1129-20).

4.5. Національна академія статистики, обліку та аудиту (балансоутримувач) у своєму листі від 30.11.2020 № 1147 підтвердила факт тривалого (понад п`ять років) невикористання спірного нерухомого майна в освітньому процесі; особи, які працюють або навчаються в даній будівлі, відсутні.

4.6. У листі від 05.02.2024 № 109 Національна академія статистики, обліку та аудиту надала РВ ФДМ перелік обмежень щодо цільового використання спірного нерухомого майна, а саме: 1. Бібліотеки. Театри. Кінотеатри, діяльність з кінопоказів. 2. Науково-дослідні установи, наукові парки. 3. Склади. Камери схову, архіви. 4. Ритуальні послуги. Громадські вбиральні. Збір і сортування вторинної сировини. 5. Стоянки автомобілів. Розміщення транспортних підприємств з перевезення пасажирів і вантажів. Станції технічного обслуговування автомобілів. У листі від 26.02.2021 № 171 Національна академія статистики, обліку та аудиту просила встановити строк оренди - 5 років.

4.7. 03.03.2021 РВ ФДМ видало наказ № 13/147 "Щодо прийняття рішення про оголошення аукціону", пунктом 1 якого передбачено оголосити аукціон, за результатами якого може бути укладений договір оренди нерухомого державного майна - будівлі колишнього навчального корпусу загальною площею 859 м^2, розташованої за адресою: вул. Гонча, 25, м. Чернігів, що обліковується на балансі Національної академії статистики, обліку та аудиту (далі - балансоутримувач).

4.8. У пункті 2 наказу РВ ФДМ від 03.03.2021 № 13/147 затверджено додаткові умови оренди, а саме: встановити строк оренди 5 років; обмежити використання об`єкта оренди відповідно до пункту 54 Порядку для розміщення такого цільового призначення: 3. Бібліотеки. Театри. Кінотеатри, діяльність з кінопоказів. 7. Науково-дослідні установи, наукові парки. 10. Склади. Камери схову, архіви. 15. Ритуальні послуги. Громадські вбиральні. Збір і сортування вторинної сировини. 16. Стоянки автомобілів. Розміщення транспортних підприємств з перевезення пасажирів і вантажів. Станції технічного обслуговування автомобілів.

4.9. 16.03.2021 в електронній торговій системі "Прозорро.Продажі" орендодавець - РВ ФДМ розмістив оголошення про передачу нерухомого майна - будівлі колишнього навчального корпусу площею 859,0 м^2, розташованої за адресою: Чернігівська область, вул. Гонча, 25, м. Чернігів, в оренду строком на 5 років із переліком обмежень щодо його цільового використання, який відповідає вказаному в наказі РВ ФДМ від 03.03.2021 № 13/147 про оголошення аукціону.

4.10. 14.04.2021 відбувся аукціон з продажу права оренди спірного нерухомого майна, за результатами якого переможцем визнано ТОВ "Смарт Північ" (протокол про результати електронного аукціону від 21.04.2021 №PS-2021-03-16-000068-1).

4.11. 20.05.2021 між РВ ФДМ (орендодавець), Національною академією статистики, обліку та аудиту (балансоутримувач) і ТОВ "Смарт Північ" (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, № 13/18-21, за умовами якого орендодавець і балансоутримувач передають, а орендар приймає у строкове платне користування будівлю колишнього навчального корпусу площею 859,0 м^2, розташовану за адресою: вул. Гонча, 25, м. Чернігів.

4.12. У пункті 7.1 розділу І договору оренди від 20.05.2021 № 13/18-21 зазначено, що майно може бути використане за цільовим призначенням на розсуд орендаря за винятком цільових призначень:

7.1.1. Бібліотеки. Театри. Кінотеатри, діяльність з кінопоказів.

7.1.2. Науково-дослідні установи, наукові парки.

7.1.3. Склади. Камери схову. Архіви.

7.1.4. Ритуальні послуги. Громадські вбиральні. Збір і сортування вторинної сировини.

7.1.5. Стоянки автомобілів. Розміщення транспортних підприємств з перевезення пасажирів і вантажів. Станції технічного обслуговування автомобілів.

4.13. Згідно з пунктом 2.1 розділу ІІ договору оренди від 20.05.2021 № 13/18-21 орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акта приймання-передачі майна.

4.14. За умовами пункту 9.1, 16 розділу І, пункту 3.3 розділу ІІ договору оренди від 20.05.2021 № 13/18-21 місячна орендна плата становить 25 764,00 грн без ПДВ. Орендар сплачує орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50 : 50 %.

4.15. Пунктами 4.1, 4.2 розділу ІІ договору оренди від 20.05.2021 № 13/18-21 визначено, що в разі припинення договору орендар зобов`язаний звільнити протягом трьох робочих днів орендоване майно; відшкодувати балансоутримувачу збитки в разі погіршення стану або витрати орендованого майна; підписати акт повернення з оренди орендованого майна не пізніше наступного робочого дня з моменту його отримання від балансоутримувача.

4.16. Відповідно до пункту 12.1 (1) розділу І, пункту 12.1 (1) розділу ІІ договору оренди від 20.05.2021 № 13/18-21 він укладений строком на 5 років із дати набрання чинності цим договором. Перебіг строку договору починається з дня набрання чинності цим договором.

4.17. На виконання умов договору оренди від 20.05.2021 № 13/18-21 балансоутримувач передав, а орендар прийняв у строкове платне користування спірну нежитлову будівлю, про що складено акт приймання-передачі в оренду нерухомого майна, що належить до державної власності, від 20.05.2021.

4.18. Відповідно до роздруківки з Реєстру суб`єктів освітньої діяльності Національна академія статистики, обліку та аудиту є закладом вищої освіти.

4.19. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 13.04.2021 видами економічної діяльності ТОВ "Смарт Північ" є: 01.11 - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.50 - змішане сільське господарство; 01.61 - допоміжна діяльність у рослинництві; 01.63 - післяурожайна діяльність; 01.64 - оброблення насіння для відтворення; 49.41 - вантажний автомобільний транспорт; 52.10 - складське господарство.

4.20. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06.10.2025 основним видом економічної діяльності ТОВ "Смарт Північ" є 85.60 - допоміжна діяльність у сфері освіти.

4.21. ТОВ "Смарт Північ" надало копії платіжних доручень та інструкцій про сплату орендної плати у 2021 - 2025 роках.

4.22. Чернігівська обласна прокуратура, посилаючись на порушення імперативної заборони щодо використання майна закладів освіти не за цільовим призначенням згідно із частиною 4 статті 80 Закону України "Про освіту", невідповідність діяльності орендаря (вирощування зернових) профілю діяльності освітнього закладу, незаконність умов договору оренди від 20.05.2021 № 13/18-21 в частині надання орендарю права використовувати приміщення на власний розсуд, звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди від 20.05.2021 № 13/18-21 та зобов`язання повернути нерухоме майно.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

5.2. Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення прокурора, представника відповідача-1, дослідивши доводи, наведені в касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає таке.

5.3. Предметом позову в цій справі є вимоги Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби статистики України до РВ ФДМ, ТОВ "Смарт Північ" та Національної академії статистики, обліку та аудиту про визнання недійсним договору оренди від 20.05.2021 № 13/18-21 та зобов`язання повернути нерухоме майно. 

5.4. Позовні вимоги Чернігівської обласної прокуратури обґрунтовані тим, що оспорюваний договір укладений із порушенням вимог законодавства, зокрема, положень частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту", оскільки об`єкти та майно державних закладів освіти не підлягають використанню не за освітнім призначенням, оренда майна освіти дозволена лише для надання послуг, які не можуть бути забезпечені закладом освіти самостійно і які безпосередньо пов`язані з обслуговуванням учасників освітнього процесу. Натомість, за твердженням Чернігівської обласної прокуратури, спірне приміщення, що перебуває на балансі Національної академії статистики, обліку та аудиту, передано в оренду ТОВ "Смарт Північ", основний вид діяльності якого не пов`язаний із освітнім процесом. Тому, на думку Чернігівської обласної прокуратури, наявні обставини для визнання недійсним такого договору на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України та повернення об`єкта оренди його балансоутримувачу.

5.5. Верховний Суд зазначає, що приписи Закону України "Про освіту" регулюють суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також визначає компетенцію державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти.

5.6. Частиною 4 статті 80 Закону України "Про освіту" (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення органом управління можливості користування державним нерухомим майном відповідно до законодавства.

5.7. Верховний Суд також зазначає, що відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

5.8. Частинами 1, 2 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

5.9. Верховний Суд також зазначає, що, звертаючись із позовом про визнання недійсним правочину, позивач згідно з вимогами статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України повинен довести наявність фактичних обставин, із якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення. Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 18.05.2023 у справі № 910/7975/21 і постановах Верховного Суду від 03.03.2026 у справі № 922/578/24, від 08.04.2025 у справі № 910/9128/23, від 14.01.2025 у справі № 925/1459/23, від 01.10.2024 у справі № 910/20103/23, від 15.10.2024 у справі № 917/531/19, від 08.08.2024 у справі № 917/1024/22.

5.10. Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2) тощо.

5.11. Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

5.12. Отже, наведеними правовими положеннями визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, та загальні підстави недійсності правочину, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215 Цивільного кодексу України).

5.13. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні положення статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03.03.2026 у справі № 922/578/24, від 08.04.2025 у справі № 910/9128/23, від 14.01.2025 у справі № 925/1459/23, від 01.10.2024 у справі № 910/20103/23, від 15.10.2024 у справі № 917/531/19, від 20.02.2024 у справі № 903/1037/22, від 19.03.2024 у справі № 910/4293/22.

5.14. Крім того, вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, у разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03.03.2026 у справі № 922/578/24, від 08.04.2025 у справі № 910/9128/23, від 14.01.2025 у справі № 925/1459/23, від 08.08.2024 у справі № 917/1024/22, від 18.05.2023 у справі № 906/743/21, від 03.08.2023 у справі № 909/654/19, від 19.10.2022 у справі № 912/278/21.

5.15. При цьому невідповідність правочину актам законодавства як підстава його недійсності повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства. Саме по собі відступлення сторонами від положень законодавства, регулювання їх іншим чином не свідчить про суперечність змісту правочину Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03.03.2026 у справі № 922/578/24, від 08.08.2024 у справі № 917/1024/22, від 01.10.2024 у справі № 910/20103/23, від 15.10.2024 у справі № 917/531/19.

5.16. Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03.03.2026 у справі № 922/578/24, від 08.04.2025 у справі № 910/9128/23, від 14.01.2025 у справі № 925/1459/23, від 08.08.2024 у справі № 917/1024/22, від 20.02.2024 у справі № 903/1037/22, від 19.03.2024 у справі № 910/4293/22.

5.17. Місцевий господарський суд, розглянувши позов Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби статистики України, дійшов висновку про його задоволення, оскільки встановив, що спірний правочин не відповідає вимогам частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту", тому виснував про наявність підстав для визнання його недійсним відповідно до положень статей 203, 215 Цивільного кодексу України.

5.18. Суд апеляційної інстанції не погодився з висновками місцевого суду та відмовив у задоволенні позову Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби статистики України. При цьому суд апеляційної інстанції виходив із того, що належність спірного майна до закладу освіти, що функціонує, не доведена, а процедура укладення договору оренди відбулася за згодою органу управління - Державної служби статистики України. 

5.19. Не погодившись із висновками суду апеляційної інстанції, Київська міська прокуратура звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2026 у справі № 927/934/25.

Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, Київська міська прокуратура зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Скаржник, звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.20. Пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

5.21. Касаційна скарга з підстав, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували висновків Верховного Суду: 

- викладених у постановах від 13.10.2021 у справі № 923/1169/20, від 20.01.2022 у справі № 906/1551/20, від 07.06.2022 у справі № 911/1645/21, від 08.11.2022 № 917/1090/21, від 06.06.2023 у справі № 923/1138/21, від 17.01.2023 у справі № 902/51/21, від 13.11.2024 у справі № 927/1424/23, від 17.09.2024 у справі № 927/55/23, від 23.07.2024 у справі № 912/673/23, від 14.02.2024 у справі № 910/14998/22, від 03.12.2024 № 914/3310/23, від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, щодо заборони відповідно до частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту" використання майна державних та комунальних закладів освіти не за освітнім призначенням та неможливості передачі такого майна в оренду за будь-яким іншим цільовим призначенням, аніж пов`язаним із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу;

- викладених у постановах від 05.06.2024 у справі № 923/1292/21, від 13.11.2024 у справі № 927/1424/23, від 17.09.2024 у справі № 927/55/23, від 23.07.2024 у справі № 912/673/23, від 09.12.2025 у справі 914/2231/24, щодо обмеження використання майна закладів освіти для передачі їх в оренду та щодо необхідності встановлення таких обмежень (цільового призначення) в самому договорі;

- викладених у постановах від 17.09.2024 у справі № 927/55/23, від 09.04.2024 у справі № 927/400/23, від 03.12.2024 у справі № 914/3310/23, від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, від 15.06.2018 у справі № 906/164/17, від 16.04.2024 у справі № 922/3883/23, від 25.06.2024 у справі № 923/1292/21, від 23.07.2024 у справі 912/673/23, відповідно до яких відсутність у договорі оренди нерухомого майна конкретного цільового призначення та надання орендарю права самостійно, на власний розсуд використовувати орендоване приміщення суперечить вимогам частини четвертої статті 80 Закону України "Про освіту";

- викладених у постановах від 13.11.2024 у справі № 927/1424/23, від 04.06.2024 у справі № 927/1125/23, від 07.06.2022 у справі № 911/1645/21, від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, відповідно до яких невикористання навчальним закладом спірних приміщень для навчального процесу не надає права передачі цих приміщень в оренду з іншою метою, ніж пов`язаною з навчально-виховним процесом;

- викладених у постанові від 16.04.2024 у справі № 922/3883/23, щодо наявності підстав для визнання договору недійсним у разі невизначення в договорі мети оренди, пов`язаної із забезпеченням освітнього процесу; 

- викладених постановах від 08.11.2022 у справі № 917/1090/21, від 16.02.2024 у справі № 917/1173/22, від 20.01.2022 у справі № 906/1551/20, відповідно до яких суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, права та обов`язки фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також компетенція державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти визначені положеннями Закону України "Про освіту".

5.22. Київська міська прокуратура з покликанням на висновки, викладені в зазначених постановах Верховного Суду, стверджує, що оспорюваний договір укладений із порушенням вимог законодавства, зокрема, положень частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту", оскільки об`єкти та майно державних закладів освіти не підлягають використанню не за освітнім призначенням, оренда майна освіти дозволена лише для надання послуг, які не можуть бути забезпечені закладом освіти самостійно і які безпосередньо пов`язані з обслуговуванням учасників освітнього процесу. Водночас, як зазначає скаржник, спірне приміщення, що перебуває на балансі Національної академії статистики, обліку та аудиту, передано в оренду ТОВ "Смарт Північ" без конкретної мети використання; основний вид діяльності ТОВ "Смарт Північ" не пов`язаний із освітнім процесом, тому наявні підстави для визнання недійсним такого договору відповідно до статей 203,215 Цивільного кодексу України та повернення об`єкта оренди його балансоутримувачу.

5.23. Колегія суддів, проаналізувавши висновки Верховного Суду, на які покликається скаржник, перевіривши та надавши оцінку доводам Київської міської прокуратури, зазначає таке.

5.24. Приписи Закону України "Про освіту" регулюють суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також визначає компетенцію державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти.

5.25. За змістом частини 1 статті 79 Закону України "Про освіту" джерелами фінансування суб`єктів освітньої діяльності відповідно до законодавства можуть бути, зокрема, доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

5.26. Відповідно до частини 1 статті 80 Закону України "Про освіту" до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо; майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та/або суміжних прав; інші активи, передбачені законодавством. Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством.

5.27. Частиною 4 статті 80 Закону України "Про освіту" передбачено, що об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення уповноваженим органом управління можливості користування державним або комунальним нерухомим майном відповідно до законодавства.

5.28. Підпунктом 2 пункту 8 Переліку платних послуг, які можуть надаватися закладами освіти, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796 (у редакції, чинній на момент укладення оспорюваного договору оренди нерухомого майна), передбачено, що навчальні заклади мають право надавати інші послуги, зокрема, надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у закладі (установі) освіти.

5.29. З урахуванням викладеного колегія суддів зазначає, що чинний на момент укладення оспорюваного договору оренди нерухомого майна Закон України "Про освіту" містив положення, якими було імперативно передбачено заборону використання майна державних та комунальних закладів освіти не за освітнім призначенням. Надання в оренду майна закладів освіти, як виняток, передбачалося лише з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 13.10.2021 у справі № 923/1169/20, від 20.01.2022 у справі № 906/1551/20, від 07.06.2022 у справі № 911/1645/21, від 08.11.2022 у справі № 917/1090/21, від 06.06.2023 у справі № 923/1138/21, від 17.01.2023 у справі № 902/51/21, від 13.11.2024 у справі № 927/1424/23, від 17.09.2024 у справі № 927/55/23, від 23.07.2024 у справі № 912/673/23, від 14.02.2024 у справі № 910/14998/22, від 03.12.2024 у справі № 914/3310/23, від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, на які обґрунтовано покликається Київська міська прокуратура. 

5.30. Верховний Суд також зазначає, що саме по собі невикористання навчальним закладом своїх приміщень не надає права передачі таких приміщень в оренду з іншою метою, ніж надання послуг, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, а недостатнє фінансування державного чи комунального навчального закладу також не є підставою для використання об`єктів освіти для цілей, не пов`язаних із освітньою діяльністю. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 13.11.2024 у справі № 927/1424/23, від 04.06.2024 у справі № 927/1125/23, від 07.06.2022 у справі № 911/1645/21, від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, на які покликається скаржник.

5.31. Закон України "Про освіту" не містить переліку послуг, які можуть надаватися в орендованих приміщеннях закладів освіти, проте, враховуючи загальну спрямованість положень цього Закону, такі послуги повинні мати пов`язаність із навчально-виховним процесом чи його учасниками. Отже, питання про те, чи пов`язані послуги, які надаються в орендованих приміщеннях, з обслуговуванням учасників освітнього процесу, суди мають вирішувати, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням того, чи не погіршує надання в оренду майна закладів освіти соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03.12.2024 у справі № 914/3310/23, від 13.11.2024 у справі № 927/1424/23, від 17.09.2024 у справі № 927/55/23, на які покликається скаржник.

5.32. Крім того, за змістом пункту 29 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483 (в редакції, чинній на момент укладення оспорюваного договору оренди нерухомого майна), не можуть бути використані за будь-яким цільовим призначенням такі об`єкти оренди, як майно закладів освіти. Такі об`єкти оренди можуть використовуватися лише для розміщення відповідних закладів або лише із збереженням профілю діяльності за конкретним цільовим призначенням, встановленим рішенням відповідного представницького органу місцевого самоврядування, крім випадків, що передбачають використання частини такого майна з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо такими закладами, пов`язаних із забезпеченням чи обслуговуванням діяльності таких закладів, їх працівників та відвідувачів. Зазначені об`єкти можуть також використовуватися для проведення науково-практичних, культурних, мистецьких, громадських, суспільних та політичних заходів.

5.33. Отже, приписи Закону України "Про освіту" передбачають, що договір оренди майна закладів освіти має містити обмеження щодо використання такого майна, і такі обмеження (цільове призначення) повинні бути встановлені у самому договорі. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 923/1292/21, від 13.11.2024 у справі № 927/1424/23, від 17.09.2024 у справі № 927/55/23, від 23.07.2024 у справі № 912/673/23, від 09.12.2025 у справі № 914/2231/24, на неврахування яких судом апеляційної інстанції покликається скаржник.

5.34. У справі, яка розглядається, суд першої інстанції встановив, що спірна будівля належать до майна закладу освіти, хоча закладом освіти і не використовується. Проте суд зазначив, що від цього режим майна залишається незмінним, також незмінними залишаються і заборони щодо передачі його в оренду з будь-якою метою, в тому числі з метою надання послуг, не пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу.

Проаналізувавши умови спірного договору, визначені в пункті 7.1 розділу І договору оренди від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, місцевий господарський суд установив, що згідно з його умовами майно може бути використане за цільовим призначенням на розсуд орендаря, за винятком цільових призначень, визначених пунктами 7.1.1 - 7.1.5 цього договору. Відтак суд першої інстанції дійшов висновку, що умови спірного договору оренди дозволяють орендарю користуватись орендованим майном за будь-яким цільовим призначенням, окрім деяких винятків, у тому числі з метою, що не пов`язана із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу.

Відтак, як зазначив місцевий господарський суд, укладаючи спірний договір сторони не дотрималися вимог статті 80 Закону України "Про освіту", не встановили обмеження щодо використання такого майна, яке мало б бути пов`язане з навчально-виховним процесом чи обслуговуванням учасників освітнього процесу саме з метою забезпечення освітнього процесу. 

5.35. Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони узгоджуються зі сталою судовою практикою Верховного Суду, відповідно до якої відсутність у договорі оренди нерухомого майна конкретного цільового призначення та надання відповідачу права самостійно, на власний розсуд використовувати орендоване приміщення порушує приписи частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту". Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 17.09.2024 у справі № 927/55/23, від 09.04.2024 у справі № 927/400/23, від 03.12.2024 у справі № 914/3310/23, від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, від 15.06.2018 у справі № 906/164/17, від 16.04.2024 у справі № 922/3883/23, від 25.06.2024 у справі № 923/1292/21, від 23.07.2024 у справі № 912/673/23, на які обґрунтовано покликається Київська міська прокуратура та які не були враховані судом апеляційної інстанції. 

5.36. Крім того, відповідно до висновків, викладених у постанові від 16.04.2024 у справі № 922/3883/23, на які покликається скаржник, невизначення в договорі мети оренди, пов`язаної із забезпеченням освітнього процесу, свідчить про наявність підстав для визнання такого договору недійсним. Зазначені висновки також не були враховані судом апеляційної інстанції, натомість враховані судом першої інстанції. 

5.37. Колегія суддів зазначає, що апеляційний господарський суд залишив поза увагою те, що невикористання спірної будівлі закладу освіти за призначенням понад п`ять років, не є підставою для недотримання сторонами спірного правочину вимог, передбачених частиною 4 статті 80 Закону України "Про освіту". Адже у спорах, предметом яких є визнання недійсним договору, вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено наявність чи відсутність підстав недійсності правочину, при цьому обставини щодо використання / невикористання цього майна за освітнім призначенням на момент укладення договору не надають права орендодавцю передати такі приміщення в оренду з іншою метою, ніж надання послуг, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу. Відтак суд апеляційної інстанції не врахував висновки Верховного Суду, щодо застосування частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту", на які покликається скаржник. 

5.38. Отже, Верховний Суд зазначає, що обставини, які стали підставою для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, у цьому випадку підтвердилися, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови. 

5.39. Апеляційний господарський суд не врахував висновки Верховного Суду, викладені в постановах Верховного Суду, на які покликається скаржник, щодо наявності підстав для визнання спірного договору оренди майна закладу освіти недійсним, оскільки не взяв до уваги те, що його умови суперечать вимогам частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту". 

Відтак суд апеляційної інстанції помилково скасував законне рішення суду першої інстанції, яким задоволено позов Чернігівської обласної прокуратури. 

5.40. За таких обставин оскаржувану постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2026 у справі № 927/934/25 слід скасувати, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.11.2025 у справі № 927/934/25 залишити в силі.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Пунктом 4 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

6.3. Згідно зі статтею 312 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

6.4. Ураховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що касаційну скаргу Київської міської прокуратури слід задовольнити, оскаржувану постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2026 у справі № 927/934/25 слід скасувати, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.11.2025 у справі № 927/934/25 залишити в силі.

7. Судові витрати

З огляду на приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги належить покласти на відповідачів.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Київської міської прокуратури задовольнити. 

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2026 у справі № 927/934/25 скасувати. 

3. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.11.2025 у справі № 927/934/25 залишити в силі. 

4. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях на користь Київської міської прокуратури 3 229 (три тисячі двісті двадцять дев`ять) грн 87 коп. витрат зі сплати судового збору за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Північ" на користь Київської міської прокуратури 3 229 (три тисячі двісті двадцять дев`ять) грн 87 коп. витрат зі сплати судового збору за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

6. Стягнути з Національної академії статистики, обліку та аудиту на користь Київської міської прокуратури 3 229 (три тисячі двісті двадцять дев`ять) грн 87 коп. витрат зі сплати судового збору за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

7. Доручити Господарському суду Чернігівської обласної видати накази на виконання цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова 

Ю. Я. Чумак